6 



MOdet den 10'^' Februar. 



f^onferentsraad Orstcd meJdeelle en Foitsa?llelse af sine Betragtninger 

 over Lyset, med Ilensyn paa del Skjonnes Naturhere. Gjenstaiiden for 

 denne Forlsa;ttclse var de Forhold, hvorunder der frembringes bestemte 

 Figurer ifolge Lysets egne Naturlove. Hcrhen liorer Regtibuen. Del 

 kunde ikke vaere Hensigten, ved dennc Leilighed at gjcntage Regnbuens 

 velbekjendte Theoiic; dtt var nok al beraabe sig paa denne, som paa 

 en afgjort Sag. Regnbuens Figur er en nodvendig Folge af malhematiske 

 Naturlove. Ved den sarame Naturhandiing, hvorved denne Bue dannes, 

 adskilles ogsaa de i det hvide Lys indeholdte Farveslraaler, og en Farve- 

 harmonie udviklcs, idet Lysets hele Farveindhold staaer for os baade i 

 sin Adskilthed, som Fordelingen i Ruramet niedforer, og i sin Heelhed; 

 efterdi den sandselig opfalles ikke mindre som Ecnhed end som Mang- 

 foldighed. Men hermed er hele Anskuelsens Indhold endnu ikke ud- 

 tomt. Modsaitningen mellem den raorke Regnvaeg og det klare Lys op- 

 vaekker tillige den eiendomraclige Lysglaede. Regnbuen indeslutter en 

 heel Tankeverden, hvori Lyset under sin Kamp mod Morket udfolder 

 sin Skjonhed mcd en sand Seierspragt. Det forstaaer sig, at alt dette kun 

 (inder sin fulde Anvendelse, forsaavidt som ikke andre Forhold, f. Ex. 

 en mellemkoramende uklar Luft, sveekker Indlrykkets Reenhed. 



Ved Indvirkning af polariseret Lys paa Krystaller eller Legemer, 

 hvori der ved fremmed Indvirkning hersker en eiendommelig Fordeling af den 

 indvortes Spaeuding, frembringes Figurer, som deels ved deres egel Tan- 

 kepraeg have noget tilfredsstillende, deels udmaerke sig ved en Farvefor- 

 deling, ofte en Farvepragt, som tillige allid udgjore en Farveharmonie. 

 Men ogsaa denne Forbindelse af Former og Farver er ikke tilftieldig, 

 men udgjor en Tankeheelhed, og giver os derved en staerk betegnende 

 Formering af Exeraplerne paa skjorme Frcmbringelser ifolge dc i Natu- 

 ren sig aabenbarende Fornuftlove. I nogle af disse Hgurer traffer man 

 ligesaa afstikkende Farvemodsajlninger, som i mange pompeianske Male- 

 rier, og derhos en med Naluren bestemt Farveharmonie. 



Nogle skjonne Form- og Farveudvikiinger frembyder ogsaa Lys- 

 straalernes Vexelindgreb (Interferents). Blandt disse frcmheevedcs isser 



