20 



Herover havde en nedsat Comitee afgivet folgende Betsenkning: 



tiAllerede i Slutningen af Maimaaned forrige Aar paalagde Viden- 

 skabernes Selskab Undertegnede at sammentraede for at afgive Betajnkning 

 over et af Selskabets Medlera , Hr. Justitsraad Molbech indgivet An- 

 dragende om, at Selskabet skulde virke for at grunde en ny dansk kritisk 

 Journal, der kunde udfylde det Savn, sora foltes i vor Literatur. Strax 

 efter at vi havde modlaget dette Hverv toge vi Sagen under Overveielse 

 og bleve enige om den Mening, vi derom vilde fremsaelte; men da 

 Selskabets Moder paa samme Tid, som sgedvanligt, ophorte i Sommer- 

 maanederne, blev Redactionen af Betsenkningen opsat, indtil Forhandlin' 

 gerne i Selskabet atter skulde tage deres Begyndelse. Vi tilslaae, at vi 

 ikke i de forste Vintermaaneder erindrede dette Anliggende, og maae 

 derfor udbede os Selskabets Tilgivelse, for at vi forst nu afgive den 

 forlangte Betsenkning. 



Idet vi fuldkommen ere enige med Proponenten i at erkjende 

 Onskeligheden af et uafhaengigt, med Dygtighed ledet, tilstrajkkelige 

 Kraefter forenende, kritisk Tidsskrift for vor Litteratur, ere vi dog een- 

 stemmigen af den Overbeviisning , at Vidensbabernes Selskab ikke som 

 Samfund er kaldet til at virke for Begrundelsen af et saadant Tidsskrift, 

 enten ved selv at forsoge at lade det udkomme under sit Tilsyn og sin 

 Auctoritet, eller ved at understotte det ved Pengemidler eller ved at soge 

 andenstedsfra at skaffe det slig Understottelse. 



Videnskabernes Selskab beskaeftiger sig ikke med Literaturen i 

 dens hele Omfang, men kun med de ved dets Classeinddeling betegnede 

 Videnskaber; et kritisk Tidsskrift, som skulde udgaae under dets Au- 

 spicier, og hvorover det forbeholdt sig Styrelsen, maatte, naar Selskabet 

 ikke vilde overskride sin Competents, blive et Tidsskrift for den straengt 

 videnskabelige Literatur, og det endda med Udelukkelse af de Ire Facul- 

 tetsvidenskaber, Theologie, Jurisprudents og Medicin, der ikke have nogen 

 eller dog kun en ufuldstaendig og mere tilfaeldig Repraesentation imellem 

 Classernes Medlemmer. Men derved vilde paa den ene Side Trangen 

 til et kritisk Instilut for vor Nationalliteralur ikke vaere afhjulpen og 

 paa den anden Side vilde stundom Tidsskriftet maaskee have et for ind- 

 skraenket Stof. Dernaest er det vel klart og godtgjort ved foregaaende 

 Erfaring, at i det Hele de Maend , der have Plads i Videnskabernes Sel- 

 skab, beskjaeftigede deels med egne Forskninger, deels med Embedssysler, 



