21 



ikke ville vaere meget ivrige Medarbeidere i et kritisk Tidsskrift, en 

 Virksomhedsretning, hvortil Selskabet heller ikke kan staerkt opfordre 

 dem, da del meget mere bor onske at fremkalde en positiv Production 

 af dem i selvstsendig Behandling af videnskabelige Opgaver. Tidsskriftet 

 maatte altsaa, forsaavidt ikke enkelte Medlemmer altfor villigt fyldle 

 Rummet, overveiende udstyres med Bidrag fra Forfattere udenfor Sel- 

 skabet; men at tilveiebringe disse i tiistrsekkeligt Antal og tillige af en 

 saadan Art, at det Hele fik en vis Eenhed og en Selskabet vaerdig Hold- 

 ning, vilde efter vor Litteraturs Forhold vsere overraaade vanskeligt. 

 Hertil kommer, at Arbeider af Selskabets Medlemmer nodvendigviis ofte 

 maatte blive Gjenstand for Omtale og Betragtning i Tidsskriftet, hvorved 

 paa den ene Side Foreslillingen om Critikens fuldkomne Frihed og Upar- 

 tiskhed vilde svsekkes og paa den anden Side alligevel Misforhold frem- 

 kaldes i Selskabets Indre og dets ovrige Virksomhed. Vi ansee disse 

 ^ if* I for staerke nok til at afvende Tanken fra ethvert Forsog paa at 

 •uegrunde et under Selskabets egne Auspicier udkommende kritisk Tids- 

 skrift, saa at vi ikke troe det fornodent at udvikle de ikke ringe Vanske- 

 ligheder ved at angive en Form for Udforelsen af en saadan Plan, navnlig 

 ved imellem Selskabets Medlemmer stedse at finde en Redacteur eller 

 Redactionscomitee, der forbandt den fornodne Driftighed med videnska- 

 belig Dygtighed og med Principer, som Selskabet i det Hele billigede 

 og som fremfor Alt ikke maatte gjore Tidsskriftet isser til sin egen 

 Tumleplads. Jo mere Selskabet maatte overlade det til Redacteuren 

 eller Redactionscomiteen , at sorge for Tilveiebringelsen af Bidrag, desto 

 vanskeligere vilde det hele Forhold med Selskabets Control blive. Vi 

 kjende, foruden den af det baierske Academie udgivne Litteraturtidende, 

 der aldrig bar vundet nogen synderlig Anseelse eller Udbredelse, kun 

 een under et Videnskabers-Selskabs Auctoritet udgiven kritisk Journal, 

 de gottingske Anzeigen. Men disse, der udenfor Videnskabernes Selskab 

 isaer har det gottingske Universitets hele ovrige talrige Personale og 

 endeel andre Laerde udenfor Gottingen til Medarbeidere, have udeluk- 

 kende indskraenket sig til den staengt videnskabelige Litteratur (hvilket i 

 Tydskland let lod sig gjore, isaer da stundom ogsaa engelske og franske 

 Vaerker recenseres), og, hvad Arbeider af det gottingske Selskabs Med- 

 lemmer angaaer, naesten alene (om ikke aldeles) til Anmeldelser skrevne 



