ftl 



med Bestrabelse efter det Ziirlige, meget forskjellig baade fra den aeldre 

 (archaiske) Tegneskoles Strenghed, og fra den grandiose Opfatning som 

 Phidias isaer begrundede og som Winkelmann bar bengBvnet den hoie 

 Stiil, fordi Phidias og bans Skole forst byldede idealiseret Skjonhed 

 (ikke nogensomhelst tradilionel eller religios Fordring) som det hoieste 

 Formaal for Konsten. 



Tegning og Udforelse paa nservaerende Vase er nok ziirlig, 

 tjekkelig, endog temmelig correct, men der yttrer sig ikke i disse Grup- 

 per nogen Tendens til del idcalt Skjonne eller Grandiose; alle Figurer, 

 Guder, Heroer og Mennesker, see, saa at sige, ligedanne ud; de ere 

 slethen Copier af det Forhaandenvserende; med en Bestraebelse efter en 

 vis Elegans, men uden det Hoie og Storartede. En anden Omstsendig- 

 hed, som ligeledes vidner om denne Vases forholdsmsessig unge Alder, 

 er den, at alle Kjonsdelene paa de mandlige Figurer slet ikke ere anty- 

 dede; denne bizare Udeladelse vil man neppe finde paa noget grgesk 

 Keramion som er a;ldre end det tredie Aarhundrede for vor Tidsregning. 

 Det synes virkelig som om dette Pedanteri smagte af vor egen Tids flaue 

 iErbarhed eller uanstaendige Anstaendighed, af bvad de Franske kalde 

 une fausse pudeur^ at bedsekke Kjonsdelene paa nogne Figurer i Kon- 

 sten med et Baand, et Blad eller deslige. 



Disse store, brillante og meget spraglede Braendtleersvaser ere 

 da og, for det Meste, fra den saakaldte Alexandrinske (Ptolemseiske) Tid 

 det er: fra den gamle^ cegte hellenske Religions Forfalds^Periode^ da en 

 Art Syncretismus af de forskjellige Guddomme og deres Dyrkelse var 

 indtraadt, hvilken egentlig foraarsagedes derved, at man ikke ret troede 

 paa Nogen af dem. Exempler af en anden Art, men som udsprang af 

 samme ormstukne Rod, vare bine, saakaldte religiose, Pragtoptog i Alexan- 

 drien i iEgypten under Ptolemceos Philadelphos og bans Eflerfolgere, 

 bvorom vi f. Ex. bave den mserkvaerdige Beretning i Athmosos' vidtlof- 

 tige Compilation (Deipnosopbistae, i 5te Bogs 27de og folgende Capitler). 



Denne Sammenjasken, saa at sige, af forskjellige Guddommes 

 bellige Symboler og Redskaber, ApoUinske, Minervalske, Bakcbiske, Po- 

 seidonske o. s. v. imellem bverandre uden andet, end blot pompost eller 

 decorativt Sammenbaeng, stred aldeles imod en, i Hellenernes Religion 

 virkelig troende, ortbodox Tidsalders Foleiser; og dette gjelder ogsaa 

 om denne Pragtvases brillante og brogede Vrimmel af Guder, Heroer, 



