ellcr nrindre store Stammer, der i Slangegang nacrmc sig Kroscts An- 

 heftelse, undertiden samlende sig paa Veien to og to til een stiirre Stamme^ 

 men omsider indtraedendc i den store Maengde Lymphekjertler ved Kro- 

 sets Befaestelse paa Rygraden. 



En ikke mindre maerkvserdig anatomisk Gjenstand er den i Viin- 

 aand opbevarede Hjerne af Doglingen. Den er meget stor, omtrent 3 

 Gauge stone i Omfang end den menneskclige, og bar derhos overor- 

 denlig mange Vindinger; til Lugtenerver derimod er inlet Spor. Dens - 

 Form svarer til Hjerncskaliens ydre Contour. Den er nemlig saa slaerkt 

 sammenlrykt forfra bagtil og saa hoit opstaaende, at den lille Hjerne 

 optager storste Delen af dens Grundflade, hvorimod de store Hemisphae- 

 rer raed deres forreste og bageste Flade danne to ulige slorre FJader, 

 hvoraf hver isaer ved forste Oiekast letteligen kunde antages for den 

 overste Hjerneflade. 



Prof. JB. meddeelte, at Capt. Holboll paa Anamaken, eller Fa- 

 brieii Monodon spurius y bar opdaget to Taender i Underkjceben^ saa at 

 enbver Tvivl synes baevet, at ogsaa den — som oftere er blevet formo- 

 det — er en Hyperoodon, rimeligviis af selvsamrae Art. 



Prof. E, gav dernaest en Oversigt ov«r den maerkelige Skjebne, 

 som Kundskaben om dette Dyr bar bavt; bvorledes det fra de ajidste 

 Tider bar vaeret kjendt i Norden, isaer ved den drastiske Egenskab af 

 dels Spaek, derpaa optoges i Systemes som Balaena rostrala ; ved 0. Fa- 

 hricius antoges for at vsere en lille Bardebval navnligen den af Gron- 

 laenderne saakaldte Tikagulik^ og derfor, da det Igenge efter iagttoges 

 ved Frankrigs og Englands Kyster, maatte ansees for et ganske hytDyn 

 Det viser sig nu at vaere en i de nordiske Have meget udbredt Hval, 

 der ved Mikkelsdagstider naermer sig Kysterne, isaer visse bestemte Bug- 

 ler af Island og Faeoerne, dog aldrig i stort Antal, men ellers bolder 

 rum So, jagende Blaekfiskene paa Havets Bund. 



