78 



melig gamle (Glossen i Rosenvingcs Lovsaml. 3. 446. Var. 17) og mi 

 naeslen almindeligc Mening, at Styreshavne var en Gaard, der som et 

 Leen var arveligt paa Mandsiden (Rosenvinges Retshist. j, 88. Lovsaml. 

 3, 513) kail ei gives Medhold. Ordet styrishafncB betyder ikke Slyres- 

 mandens Gaard. Ordene Havn, isl. hofn^ og Havne, vore Loves hafncB 

 (sv. hamna^ fjef. hamnu) ere to forskjellige Ord, og ingen af dem be- 

 tyder en Gaaid (et Bol). Ordet hofn^ som vi nu kuxi have i Befyd- 

 iiingen Havn, partus^ betegner oprindeb'g alt hvad man bar og det inde- 

 slutlede Sted, hvor man bar noget. Heraf lader alle dets Bemarkelser 

 sig udlede, som yfirhofn^ jar&ar hofn^ sJdpshofn^ fjdrhofn o. s. o. Skibets 

 hofn betyder Mandskabet derpaa, og paa selv samme Maade forekommer 

 sv. hamn i Westmanna L. (hos Schlyter S. 116) og i Uplands L. (bos 

 Scblyter S. 94). Af Ordet Havn i denne Betydning, ikke af Havn, 

 partus, afledes hafnm^ der naermest betegner det Saede, som Baadsmanden 

 Qidseti) indlog ved Aaren (i denne Betydning forekommer det tydelig i 

 Eriks sjaell. Lov 3, 18 og i J. L. 3, 2), dernaest Udredningen af en 

 Baadsmand med tilhorende Vaaben og Ledingsafgift. Paa samme Maade 

 betegner styrishafnce naermest det Saede, Styresmanden indlog ved Roret 

 (styri)^ dernffist bans Embede som Skibets Befalingsmand , eller, som 

 det i Thord Degns Artikler bedder, navigii of/icium (Rosenvinges Lovs. 

 3, 464). Dette Embede, hvortil horte en vis Indlaegt i Korn, var, 

 ligesom flere vigtige Bestillinger i Middelalderen, arveligt paa Mandsiden, 

 naar duelig Arving fandtes; men Loven giver ingen Anledning til at 

 antage, at der dertil var benlagt en Gaard som et arveligt Mandsleen. 



Naar vore Love tale om Leen (/en), saa forstaaes ogsaa derved 

 Embeder, som Ombudsmandens , den kongelige Fogeds o. lign. Men 

 dette Forhold, som Langebek allerede bar antydet, udviklede sig af 

 Brydieforholdet, medforte ikke de Forrettigheder, af bvilke Lensadelen 

 var i Besiddelse. Den skylder derfor beller ikke disse Embeder sin 

 Oprindelse, men raaa ansees som et fremmed Foster. Denne Forfatning 

 blev forst overfort til Danmark den Gang, i Kong Christopher den ^ndens 

 Dage, da alt kunde tages fra Kronen, som Gave, som Pant, som Len, og 

 ingen skammede sig ved at tage det; og forst fra denne Tid af have vi 

 i vor Diplomsamling de rette Friheds- og Leensbreve. 



