86 



Maalningcr havde iindersogt Isens.Udvidelse. Han forkasler denne Frem- 

 gangsmaade, fordi han mener, at Kilderne lil Feil herved ere altfor tal- 

 rige, til at man med Nytte kunde anvende den. Men dfet synes dog 

 utroligt, at man ikke skulde vxre i Stand til at overvinde de hermed 

 forbundne Vanskcligheder, Forfalterens Valg er da faldet paa Forsog 

 over Isens Va?gtfylde ved forskjellige Varmegrader under 0". Men 

 VKgtfylden lod sig ikke bestemme uden ad en Omvei; thi de Vgedskcr, 

 hvori man kunde veie Isen , vilde let smelle denne cller trajnge ind i 

 dens Porer. Han valgte derfor at tilveiebringe en lismasse, som var 

 omgiven af en tynd Metalhinde. I denne Hensigl fyldte han en Daase 

 af tyndt Solvblik med luftfrit Vand, lukkede Aabningen ved Hjaclp af 

 en indskruet Prop, nedsaenkede derpaa Daasen i iElher, som slod i en 

 koldgjorende Blanding, og fik derved Vandet til at fryse. Daasen viste 

 snart den Udvidelse, som folgcr af Isens Danneise; men, efterat denne 

 maatte antages for tilendebragt, viste V«gtfylden sig formindsket ved 

 enhver Synken af Varmegraden og foroget ved enhver Stigen. Forso- 

 gene synes at va;re anstillede med megen Flid og Omhu; men Sagens 

 Natur medfoier, at man alligevel derved ikke erholder nogen sikker 

 Overbeviisning. Da Forsogene ikke ligefrem give Isens, men kun Solv- 

 daasens Rumfang, da denne forandrer sin Skikkelse under Frysningen, 

 da man ikke er sikkejr paa, at Isen under alle Omstaindigheder slutler 

 ganske noie til Daasens Sidevaegge, ei heller kan stole paa at den hele 

 lismasse har ^therens Varmegrad, saa efterlade Forsogene megen Tvivi 

 og kunne ikke gjendrive de af Heinrich i sin Tid anstillede. Man maae 

 imidlertid onske nye Forsog til Sagens endelige Afgjorelse. Ved disse 

 maatte de egenllige Maalninger ikke forsommes. 



Forfattercns Mening, at Varmestraalcrne ifolge Mellont's Forsog 

 kunne antages med Lcthed at trange ind i Isen, bcroer uden Tvivl paa 

 en Misforstaaelse, McUoni fandt nemlig, at ikkun 6% af de hoit stemte, 

 fra en argantisk Lampe udgaaende, Varmestraaler gaae igjennem lis af 

 2,6 Millimetercs Tykkelse, medens 39% gaae igjennem Speilglas af 

 samme Tykkelse; Varmestraaler, som kom fra mindre hoit stemte Varme- 

 kildcr, gik aldeles ikke gjcnnem Isen. 



Ifolge et teramelig usikkert Forsog paastaaer Forfalteren, at lis 

 er en megct god Varmeleder; men dette stridor aldeles imod den Hr- 

 faring, som man i vort Klima ikke saa sjelden har Leilighcd lil at 



