100 



anvendte alter Navnet paa et artsforskjelligt Individ fra Middelhavet, 

 hvilkct gav Anledning til at antage en cgen stor Art af dette Navn 

 at have hjemme i Middelhavet. De Fleste antoge imidlertid ikke denne 

 af Cuvier opslillede Art; derimod optoges, og med storste Ret, en anden 

 nordisk Art, ncmlig den af Rudolphi og Brandt opstillede B. longimana. 

 Men da omsider Schlegel havde viist, at denne efter al Sandsynlighed 

 var arlslig med den fra Sydhavet kjendte Balaenoptera australis eller Ba- 

 laena sulcata antarctica, hlev atter — idetmindste efter Schlegels Auto- 

 ritet — alle egenllige nordiske Rorhvaler (longimana ikke iberegnet) 

 indskrsenkede til een eneste Art, der af denne nyeste Monograph over 

 Hvalerne kaldes Balaena sulcata arctica. 



Den Usikkerhed, der ifolge denne Oversigt unajgteligen finder 

 Sted i Henseende til Rtirhvalernes Artsadskillelse, og som Folge deraf 

 ogsaa i Henseende til deres geographiske Udbredning , maa , efter 

 Prof. E's Formening_, isaer tilskrives, at man har hentet Kundskaben om 

 Rorhvalerne fra de Undersogelser, der have kunnel anstilles paa tilfseldig 

 indbjergede Individer, Undersogelser, der altid ere meget ufuldslajndige. 

 Efter Prof. £.*s Formening kan Rorhvalernes Artsadskillelse langt sikkrere 

 begrundes paa en omfattende Beskrivelse af de Arter, der endnu paa en- 

 kelte Steder ere Gjensland for en regelmaessig Fangst, navnlig af „fie- 

 porJeaken^^ ved Kolonien Frederikshaab i Gronland og „ Vaagchvalen^' ved 

 den norske Kyst i Omegnen af Bergen. Kun paa denne Maade bliver 

 man i Stand til at benytte Hvalfangernes rige Erfaringer om visse be- 

 stemte Arter til Videnskabens Fremme og kun paa denne Maade i Stand 

 til at faae Beskrivelsen fuldstaendig, nemlig indbefattende saavel Skelettet 

 som de ydre Dele, og dcsuden alle hos hvcr Art vcesentlig forskjellige 

 Indvolde. — Idet paa hiint Sted Ilr. Capt. Holboll og paa dette Hr. Stift- 

 amtmand Christie med en overordentlig Interesse for denne Undersogelse 

 have bragl rige Materialier til Veie, er Prof. E. bleven sat i Stand til 

 at levere en saadan Beskrivelse af disse to Arter. Det har viist sig, at 

 den grcinlandske „Keporkak," Fabricii B. Boops, er lig B. longimana Rud. 

 Brandt, og at „Vaagehvalen" er en liden korthaandet Art af Rorhval, 

 der forelobigen kan kaldes B. rostrata (bergensis). Da frcmdeles Prof.^. 

 har faaet Leilighcd til at undersoge et paa Sjellands Nordkyst indstrandet 

 Individ, og dette viste sig aldeles forskjelligt fra hine to, men derimod 

 havde de Characlerer , Cuvier bar ansat for den af ham opstillede 



