15 



Troesbrodres Energie og Driflighed, leve de i stor Uvidenhed baadc i 

 andre Henseender og i hvad der aiigaaer deres Religion. To for Laer- 

 dom aiiseete Dasturer eller Ypperstcpraster , Kai Khusru og Shawer, 

 vare dode, og ho& deres Sonner, de nuvserende Dasturer, fandt W. intct 

 videre Spor af La3rdom end Kjendskab til de litorgiske Forraularer og 

 Bonner, af hviike de havde laert Zendordene udenad uden at kjende Be- 

 tydningen. Med stor Forekommenhed viste de W. deres Mderkvserdig- 

 heder, deres lldtempler og Begravelsessteder og deres Boger; men An- 

 lallet af disse sidste udgjorde i det Iloieste 30 af de almindeligste* 

 Dog lykkedes det W. her at forskaffe sig noglc mindre almindelige 

 Pehlvi- (Pehlevi) Boger, og han antager, at man nu , naar ban faaer 

 bragt hjem, hvad han bar erhvervct, i Kjobenhavn vil have Copier af 

 Alt, hvad den store Forsamling af Dasturer eller Ypperstepraester under 

 de forste Sassanider redigerede i Zend og oversatte paa Pehlevi. Saavel 

 om denne Redaction som om Zendsprogets geographiske og chronologiske 

 Stilling i Forhold til det i Kileskriften fremtraedende oldpersiske Sprog, 

 som det under Achajmenerne levede i Vestpersien, i Forening med hvilket 

 Zendsproget danner den old-iranske Stamme, bar Hr. W. allerede nu 

 seel sig istand til at opstille saare interessante Synsmaader, men hvis 

 Meddelelse synes at burde forbeholdes ham selv, ligesaavel som Udvik- 

 lingen af bans Betragtning af den iranske Sprogstammes sideordnede 

 Stilling til den indiske og dens fra de med Sanskrit naermest sammen- 

 hsengende Sprog adskilte Sla;gtskab og Forgrening ind i Europa. 



Saavel de ach^meniske Mindesma3rker ved Pasargada) som de 

 laugt vigtigere Levninger af Persepolis bar W. undersogt og, foruden at 

 bekraefle Niebuhrs hoist omhyggelige Copier af de perscpolitanske Ind- 

 skrifter, bar ban fundct og ved Hjelp af ct Tclescop paa det Noieste af- 

 skrevet nogle andre bidtil aldeles ubekjendte Indskrifter paa Kongegravene 

 i de ligeoverfor Persepolis liggende Bjerge, der baade i lingvistisk Hen- 

 seende ere hoist vigtige og af betydelig historisk Interesse. De angaae 

 Darius Hystaspis og give bans Genealogie aldeles overeensstemmende 

 med Heroiot og en Folkefortegnelse, der er vidtloftigere end den, som 

 findes i en af Niebuhr copieret Indskrift. De ere (ligesom den nie- 

 buhrske) affattede i tre Sprog, det oldpersiske, hvis Skriftcbaracterer Prof, 

 Lassen i Bonn, forst, slottende sig paa Rasks Opdagelser, bar decbiffreret^ 

 et audet , i hvis af Bogstavsknft og Stavelseskrift forunderlig blandede 



