^64 



Spor, indkomnc til Norden 0«tm fra : Cclterncs Spor^Momimenier^ Bronce- 

 sager m. m. fcire os derimod altid mod Vesten. Tinbroncen tilhorer 

 netop itke de ostlige, men de vestlige Lande; og at tajtike sig i hiin 

 fierne Tidsalder, som efter al Rimelighed — dersom Gothiske Stammer 

 havde medfort Broncens Brug til Danmark — maatte ligge laengere til- 

 bage, end Saxers og Danskes Vikingstog til Nordtydskland og Britannien, 

 et saadant Handels-Forbold i Norden, at Fremmede skuldc have fort 

 Kehher og Ttn, eller var det endog raa Bronce^ til Norden, og at man 



ber skulde have forajdlet disse Mc taller til stcibte Vaaben, Smykker m. m. 



• 



bar aldeles ingen Sandsynlighed. Der bliver neppe andet tilbage, end 

 at taenke sig celtiske Indbyggere i en Deel af Scandinavien og Nord- 

 tydskland, tidligere end de gothiske; at Broncen ved saadanne er indfort, 

 og at disse Folkestammer kunne ei allene bave medfort den dem egne 

 Konst at forarbeide Kobberel; men at ogsaa Forbindelse med de vestlige 

 Lande, og navnligen med Britannien, er bleven vedligeboldt pa» en eller 

 anden Maade, hvorved Tilforsel af den stobte Bronce kunde blive muelig. 

 Vil man derimod forkaste celtiske Indvandringer i bemeldte Deel 

 af det nordlige Europa, og navnligen i Danmark forudsaBtte gothisk- ^ 

 germaniske Stammer som de Indbyggere, der med deres Kobber-Redskaber 

 skulle have umiddelbar aflost en celdre^ ubekjendt Folkestamme, de steen- 

 byggede Gravhulers og Steenredskabernes Opbavsmaend og Brugere: da 

 er man ikke i Stand til at forklare, hvorfra Gother og Germaner, der 

 ikke saa tidligt kom i Beioring med Celter og Britter i Gallien og Bri- 

 tannien, skulde have faaet og tilegnel sig „det celtiske Tin"" (^KaaairsQog 

 xsXzixog: Aristot. Auscult. mirabil. c. 51), den celtiske Bronce, og Formerne 

 til de deraf stobte Vaaben og Prydelser m.m. Man bar da, under hiin Forud- 

 saetning, at Besidderne af de i Danmark o. s. v. fundne Bronce-Sager 

 skulde have vaeret germaniske eller gothiske Stammer, neppe anden Udvei, 

 end at taenke sig dem som oprindeligt Krigsbytte fra tidlige Vikingstogpaa 

 Irland og Britanien, og da vel saerdeles fra det forste Land. Om dette imid- 

 lertid kan bringes i Overeensstemmelse med Tidsforholdenc i Nordens 

 aeldste Sagnhislorie, er heel uvist; men ikke mindre Usandsynlighed med- 

 forer den yttrede Formening: at Broncevaabens og Redskabers Brug i 

 Danmark skulde have vedvaret saa langt ned i Tiden (til det Sde og 

 9de Aarh.) imedens Jcrnet for lajnge siden maatte vare i Brug bos alle 

 Nabofolk. (Worsaae, Danm. Oldlid. S. 109.) 



