67 



i tynde Plader, og man beraaerker da, at de klare gruppeviis samledc 

 Korn (g^jy'" — 1'" Gjenuemsnit) ere forbundiie med en hvid perlemoders- 

 glindsende Substants, der bar megen Lighed med den egentlige Tand- 

 substants , Substantia propria dentis , og gaaer paa flere Steder umiddel- 

 bart over i samme. Naar man undersoger den kornede Substants ved 

 Hjaelp af det sammensatte Mikroskop, seer man, at Kornene bestaaer af 

 en stor Maengde rundagtige Celler, hvis Begrsendsning fra den dem for- 

 bindende klare Intercelhilairsubstants ofte er meget utydelig. I Midten 

 af hver Celle findes en morkere PP&t, der snart er rundagtig, snart 

 kantet, forgrenet, hvorved den faaer nogen Lighed med Beenkorn, for- 

 nemmelig dem, der findes i Ttendernes Cement. Ved paafaldende Lys 

 er denne Plet hvid , og ved Anvendelse af fortyndet Saltsyre forsvinder 

 den hvide Farve ligesom ved Beenkorn, hvorfor den maa ansees at hid- 

 rore fra et Depositum af Beenjord. J flere af disse hvide Plettor be- 

 maerkes et mindre rundt Legeme, som Forfatteren anseer for en Celle- 

 kjcfirne. Der er altsaa en Analogie i det VaesenlHge imellem de be- 

 skrevne Celler og egentlige Beenceller, nemlig en betydelig Fortykkelse 

 af Cellehinden, hvorved Cellens Hule meget formindskes; et Spor tit 

 Forgrening af denne Hule; en Deposition af Beenjord i Hulen og dens 

 Forgreninger; og endeiig i flere Celler den tilbageblevne Cellekjscrne. 

 Forfatteren fandt ved mikromelriske Udmaalinger, at Diametren af en 

 Celle omtrent var =- 0,0007 Pariser Tomme, af Cellehulen = 0,00035, 

 af Cellekjsernen = 0,00015. Cellerne ere saaledes ordnede, at de danne 

 concentriske Lag, der underliden ere mechanisk spraengte fra hinanden 

 paa tyndt slebne Plader. De Celler, der danne Midten af Kornene inde- 

 holde ofte mere Beenjord, hvorved de samlede sees for det blotte Oie 

 som en lille hvid Plet, omgivet af Kornenes halvgjennemsigtige con- 

 centriske Lag. 



Kornene ligge ligesom indsaenkede i den ovenfor omtalte hvid- 

 agtige perleraodersglindsende Masse. Betragtes denne sidste under det 

 sammensatte Mikroskop, seer man, at den bestaaer af utallige fine jevn- 

 lobende forgrenede Ror, der i det Vaesentlige maa ansees for identiske 

 med dem i den egentlige Tandsubstants. Dette godtgjores endydermere 

 derved, at de ofte forlsajlle sig umiddelbart over i samme. De adskilic 

 sig paa den anden Side fra Rorerne i den egentlige Tandsubstants ved 



