deres uregelmaessige Leie. I del Hele laget kan man sige, at de ud- 

 straale fra Omfanget af Kornene; men disses ubestemte Leie og 

 Storrelse foraarsager, at Udstraalingen bliver meget uordentlig, saa 

 at det faaer Udseende under Mikroskopet paa en tyndt sleben 

 Plade, som om Rorene slyngede sig uregelmajssigt imellern Kor- 

 nene. De Forlsengelser , som straekke sig ind i Tajndernes Hule, ere 

 aldeles byggede paa samme Maade som den compakte kornede Substants, 

 og opstaae ved en Sammensmeltning af sarskilte utallige Forbeninger, 

 der findes i Tandkimen. Udviklingen af disse sajrskilte Forbeninger bar 

 Forfatleren ikke havt Leilighed til at forfolge i den friske Tandkime, 

 hvorfor ban ikke bar kunnet iagltage Cellernes Metamorphos*^ inden 

 Beenjorden deponeres isamrae; saa meget anseer ban imidlertid for vist, 

 at Tandkiraens Celler underkastes en Forbruskning, hvorved deres Hinder 

 betydeligt fortykkes. Ved at udtraekke de jordagtige Bestanddele af den 

 kornede Tandsubstants ved Hjaelp af Sallsyre, kan man let overbevisc 

 sig om, at en Brusk danner det organiske Grundlag for samme. De 

 saerskilte Forbeninger i Tandkimen ere i Begyndelsen meget smaae, af 

 en rundagtig Form og voxe efterhaanden sammen til storre uregelmsessige 

 Crupper; disse forene sig til de ovenfor omtalte suileformige Forlaengelser, 

 der endelig lidt efter lidt smelte sammen til den complette kornede Tand- 

 substants. Ved at slibe en tynd Plade af en sserskilt Forbening bemaerkes 

 under Mikroskopet, at Kornene allerede her ere forbundne ved den med 

 den egentlige Tandsubstants analoge Masse. Foruden de mikroskopiske 

 forgrenede Ror, findes en Deel andre Canaler, der ere synlige for det 

 blotte Oie, have en hvid Farve, og maae naermest sammenlignes med 

 Marvcanalerne i Beensubslants. Forholdet af Karrene til den kornede 

 Substants har Forfattcren ikke undersogt af Mangel paa friske Tajnder 

 af dette Dyr. 



Endskjondt den kornede Substants fremtrseder med saa stor en 

 Masse i Hvalrossens Tender, er dens Bygning ikke saa tydclig som i 

 Spermacethvalen. Hos dette Dyr ere Kornene af en betydelig Storrelse, 

 ikke sjeldent J Tomme i Gjennemsnit, og danne storre og mindre Grupper, 

 imcUem hvilke en Substants, aldeles analog med den egentlige Tandsub- 

 stants, slynger sig. Men hos dette Dyr danner den kornede Substants 

 ikke saadanne Forlgengelser ind i Tandens Hule som hos Hvalrossen, 



