85 



fasle Punktor, som Klipper, Klofte, Marke o. s. v. i Tingels naer- 

 meste, ved saeregen Beliggcnhed udmaerkede Oraegn, saaledes som 

 det iagttogcs fra Lovsigemandens Saede. Disse Bestemmelser vare 

 saaledes blot lokale, beregnede for et eneste Sted paa hele Lan- 

 det. Adskillige andre Retshandlinger, Arbeider (eller deres Ophor) 

 0. s. v., som skulde foretages, udenfor Landslinget, i andre Landets 

 Egne, bestemtes til den Tid, da Solen er eller sees midt (eller 

 lige) i Ost, Vest o. s. v. Man maatte allsaa paa enhver Gaard eller 

 beboet Sled paa hele Landet soge at udfinde disse Himmelkanter; 

 da de vare fundne, maatte man, for ikke at glemme det saaledes 

 erfarede, tage Ma?rke paa dera ved visse Kjeiidetegn af den synlige 

 Horizont, som en Bjergspids, Fjeldtop, Hoi, Dal, Kloft, Fos 

 (Vandfald), Skjaer o. s. v.; hvor disse ikke havdes paa passende 

 Steder, opforte man, istcdet for dem, Varder eller Pyramider 

 af Sleen, hvorved saa mange af Verdens 8 Hovedkanter betegne- 

 des, som kunde angives af Solens lasngste daglige Gang. Disse 

 Tegn kaldtes Dagsmork^ Dagsmaerker, samt Eiktamork, Eiktemser- 

 ker. De betegnedes sjelden ved Himmclkanternes Navne, men deri- 

 mod ved Bensevnelsen af den derefter antagne Tid af Dagen, som 

 svarede til Solens tilsyneladende Stilling i en eller anden Ver- 

 denskant. Visse Retshandlinger m. m. bestemtes da i Loven efter 

 Navnene paa de nysommeldte Dagstider eller Dagsmaerker, som 

 endnu iagttages overalt i Island, 



Det er interessant at erfare, at den selvsamme Maade for at 

 udfinde Dagstidens Gang lige til vore Dagc er bleven brugt i det 

 vestligc Norge, Islands og Faeroernes aeldste Kolonisters naermesle 

 Iljemslavn. Saaledes beskrives den f. Ex. i Sondfjorden (1803) 

 af Arentz: „Indbyggerne inddele et ^Etmaal eller^fuld naturlig Dag 

 ,,i 8 Tidslob. . . . Til Solskive tjene dem alle omliggende Bjerge 

 „og Dale; thi ligesom Solen viser sig at staae over en vis Punkt 

 „af disse, vide de at henregne Tidens Lob til enhver af de for 

 „anf6rle Afdclinger, ja endog temmelig naer undertiden til det virke- 

 „lige Timetal paa Uhrct, naar man sporger dem hvad Klokken er." 

 Omtrent det samme bereltcs af Landt om Faeroboerne, der dog i 

 daglig Tale mest relte sig cftcr iEtlerne eller Vcrdenskanlerne, som 



