129 



i sin Ivei for at faac Tegningen og dermed Foilolkniiigen domt, omlall 

 begge Tegninger under cet, og overforl de Bcbreidelser, der muligen 

 kundc traefTc den sidslc, af os som en mindre vsesenllig Sag behandlede, 

 Tegning, paa den forsle. 



Denne sidsle Tegning bliver af Coramissionen i sin Beretning 

 raed et maaskee mindre heldigt Udtryk kaldet Poi trait af Runamo. Den 

 er mangelfuld , men ogsaa ved Portraiter forsoger Kunstneren neppe at 

 gjengive enhver Enkelthed , naar ban kun fremstiller det Cbaracteristiske 

 og Vigtige. Hvor slet Portraiterne blive, naar man ikke skjelner imellem 

 det Vsesenllige og Uvaescntlige , seer man bedst ved Daguerrotyperne. 

 Jeg skal alligevel nu forklare, hvorledes det forholder sig med denno 

 Tegning, hvoraf Laiseren vil see, at den Feil, som er her begaaet, ikkuii 

 ligger i Udtrykket, og ikke bar havt den ringeste Indflydelse paa t\ 

 Magnusens [Jdtydning af Tegnene. Efter at de for kunstig ansete Linier 

 vara indtegnede, bcgyndte Hr Christensen at legne de andre Linier; men 

 Umuligheden af at tegne alle Revner og Spraekker blev snart indlysende, 

 man udelod derfor de Linier, om hvis Natur som Sprgekker der ikke 

 var Tvivl, og opforte ikkun dem, der muligen kunde forvexles med de 

 kunstige Linier. Hvor vanskeligt det er at give en rigtig Tegning af 

 alle Linier paa Runamo, kan man laere af Hr. Worsaae; ,,Kun maa jeg 

 alter bemaerke, at selv denne Tegning giver en ufuldstajndig Forestilling 

 om Runamo; det vilde vaere forgjajves at soge at opdage og aftegne 

 alle de fine Revner, hvoraf Gangen er gjennemskaaret." 



Hr. Worsaae bar den Fortjenesle at have taget Gips-Afstob- 

 ninger af enkelte Partier af Runamo. Omendskjondt jeg nu paa ingen 

 Maade kan indromme, at det Sporgsmaal, hvorom det her isajr dreier 

 sig, nemlig om der findes kunstigen indhugne Linier paa Runamo 

 Trapgang, kan afgjores ved Gipsafstobninger, saa beder jeg dog Laeseren 

 at betragte dem; de Kjendelegn, som jeg bar angivet for at adskille 

 naturlige og kunstige Linier, ere ret vel udtrykte paa dem; ban vil 

 kunne see, hvorledes S^ Tegnet er udtrykt i Gipsen, og vil ved en Sam- 

 menligning kunne overbevise sig om , at ingen af de Kjendetegn, som 

 jeg bar anseet som Reviser for kunstige Linier findes paa Afstobningen 

 af Buseraala Trapgang. 



Forend jeg slutter, maa jeg endnu omtale en Forskjel imellem 

 Hr. Worsaae og mig, som beslaaer i den overordentlig store Sikkerhcd, 



