132 



nylig opdagede) Oldlidsmindcr. Jcg naevner denne Omstacndighcd af 

 den Aarsag, al adskillige af de saalcdes tilfoiede og droftede Indskrifter 

 fuldst.Tndig bevise Runernes ug isaer Binderunernes hoie ^Ide. Til hele 

 Bindet foiedes saaledes elleve Kobbere Cft>i'udeii de tre, der na^rraest 

 angaae Runnmo) Af dels mange Tra^snit afgive benvcd 100 Exempler 

 paa Binderuner, forudcn Runaraos saaledes fremslilte Charaklerer. 



Hvad selve Rune-Indskriflen angaaer, bes(yrkedes jeg ved disse 

 iiye Forskninger endvidere i mine Meninger om den, men det er vel mueligt, 

 at jeg, ved at folge min Overbevisning, bar sat altfor megen Tillid til de 

 af mit Forlolkningsforsog uddragne Resullater og saaledes i adskilligt 

 feilet. I al Fa!d maa jeg dog bede dem, som med Hr. Worsaae villc 

 ansee det for en Nulliut, al eftersee de af mig i ovenndevnte Afhand- 

 linger anforle Grunde for det Modsatte. De ville f. Ex. der finde deld- 

 gamle aegte Rune-lndskrifter, i hviike Bogstaverne snart sees bagvendte, 

 snart rctvendte, snart opvendte, snart nedvendte -o, s. v. En saadan Uorden 

 var dog i Fcirslningen ct af den nysnajvnte Forfatters vigtigste Kjendetegn 

 paa Runamo-Indskriftens Uaeglhed. 



Hr, Worsaae bar ikke allene anvendt sin fordommende Kritik 

 paa den formeentlige Rune-Indskrift, men ogsaa udstrakt den til mine 

 Yllringer om Braavalleslaget og dels Tidspunkt, ra. ra. De ere fremsatte 

 i min forstnaevnte Afbandlings l^te Afdeling, som tildeels forer Titel af 

 udforligt Forsog til Runamo-Indskriftens historiske Forklaring. Hertii 

 foranledigcdes jeg deels ved Saxos Eflerretning om Harald Hildetands 

 Blekingske Indskrift, deels ved mit eget palseographiske Fortolkningsforsog. 

 Jeg sogte tillige ved denne Leilighed at opklare adskilli e dunkle Sleder 

 i Kildcskriflerne og i Tidsregningen for den sidste Periode af Danmarks 

 aiythisk historiske Tid. Ogsaa her maa jeg overlade Bedommelsen til 

 kyndige og billige Laesere. 



Derimod maa jeg selv rette disse Skrive- eller Trykfeil bos 

 Hr. Worsaae (S. 10) i bans Afskrift af mit Forsog til Runamo Ind- 

 skriflcns Omskrivning til latinske Bogstaver: 



i lllc Linie: Frj (der ikke engang kan udtalcs) for Fri eller 

 /•W, da man fordum tit bar skrevel i for ej ; 



i 12te Linie ci for ej^ der skuldc vise den nysraeldle Skrive- 

 niaades rigtigstc Betydning. 



Med Hensyn til Tegningerne over Runamos Figurer, maa jeg 



