134 



kiinne give aldcles fuldslaondige Afbildningcr, tog Hr. Worsaae Gibsaf- 

 slobninger af 4 Parlier af Runamo og 1 af Busemalas Trapgang; et til- 

 svarende Partie af den sidstnaevnte er afbildet i Steenlryk paa den o^e 

 Tavle, men ved at sammenligne dcnne med Gibsafstobningen, vil man 

 fmde en hoist uventct Forskjel. 



Saavel af Oldgrandskere som af Mineraloger bar jog bort dot 

 yttres, at de forste Gibsafslobninger i en saadan Slorrelse og fra saa- 

 danne Originaler som do beromhandlede, lettelig kunne mislykkes af 

 forskjellige Aarsager, f. Ex. at noget af Gibsen kan komme til at kJa?be 

 ved Furer eller Linier paa den Gjenstand, bvoraf Afslobningen tages, 

 at Gibsen, isa^r medens den er vaad eller fuglig, let er udsat for Be- 

 skadlgelse ved tilfajldigt Tryk, som naar den flyttes langt bort, er ufor- 

 siglig indpakket o. s. v.; hvorvidt dette er rigligt, maa sagkyndige Bedom- 

 raere afgjore. Derpaa kunde jeg dog ikke andct end taenke, ved at 

 sammenligne Figuren 23 paa Worsaaes 2^^^ Tavle, med bans dertil 

 svarende Gibsafstobning. Paa Steenlrykkct sees denne Figur som en lidet 

 i det excentriske faldende Oval, der i Midten er gjennemskaaret af en 

 Streg eller Linie som gaacr opad og udenfor bine Omgivelser. Paa 

 Christensens Afbildning findes den samme Figur, hvor dog Ovalen bar 

 en mere aflang Form, og paa denne selvsamme Maade havde jeg i en 

 Hast afridset den paa det ovenorameldte Blad, fordi jeg fandt, at den 

 saae ud som et E i Runer, der lit bar den samme eller en meget lig- 

 nende Skikkelse. Ved at sammenligne den litbographerede Figur mod 

 Gibsafstobningen kunde jeg ikke gjenfinde den ene Halvdeel af Ovalen, 

 om hvilken jeg saaledes maa formode, at den, i den forste Gibsafstob- 

 ning, maa ved et eller andet tilfajldigt Tryk vajre bleven udsletlet eller 

 bcskadiget, * 



End et vigtigt Punkt maa jeg berore. Hr. Worsaae skriver 

 (S. 24): „Den Indvending ligger imidlertid meget naer, at Figurerne i 

 Trapgangen paa Runamo kunne \xre forvittrede i de li — " (skal, som 

 paa flere Steder i Bogen, va^re ellcve) — ^^^^i ^^^^ ^^^ forlobne, siden 

 „Videnskabernes Selskabs Comitee var paa Stedet, og derved forandrede 

 „i den (irad, at de nu na}slen ikke mere ere til at gjenkjende. Jeg ind- 

 „r6mmer gjerne, at de muligeu ere forvittrede noget, og at desuden 

 „enkelte af dem kunne vajre blevne beskadigede ved forskjellige Leilig- 

 „heder*' (o. s. v.). Om Forvittringen bar Prof. Forchhammer udlall sig, 



