146 



kommen der; men ikke mindre forundrel, end jeg tilfoin havde vieret, 

 over en saa besyndeiligt og saa unalurligt anbragt, i sit Slags enesle 

 Runeskrift; og i elhverl Tilfa^lde kun alt for tilbdielig til, med vor 

 sagkyndige Collega, Hr. Elatsraad Magnussen^ at ansee alt Haab cm en 

 Dechiffrering af Figurerne, saaledes soni vi paa Stedet betragtede dem^ 

 for at vaere forgieves. 



1 denne Tanke maalte jeg saameget mere bestyrkes, naar jeg 

 forbandl de nye Misligheder og Vanskeligheder, som Klippens Under- 

 sogelse og Betragtning fremkaldle, med mine aeldre Tvivl, enten over- 

 liovedet om en indhugget Indskrifts virkelige Tilvierelse ved Runamo (en 

 saadan Tvivl havde nemlig allerede for meer end 20 Aar siden en af 

 Europas storste og most erfarne Runekiendere, Antiquaren Arendt^ nmndt- 

 lig bibragt mig) ; eller i det mindste om Indskriftens Laeselighed, 

 — forudsat at den virkelig var der — snarere i vore Dage , end for 

 OOO Aar siden, i Valdemar den Istes Tid, da Runernes Brug til Steen- 

 skrift endnu ei var ophort ; da Runemestere, eller Steenhuggere, fortrolige 

 med dette Slags Skrift, altsaa maalte gives i Landet; og da Klippen 

 havde lidt Tidens og Menneskers Overlast i 6 Aarhundreder mindre, 

 end i na^rvaerende Oieblik. Det blev nemlig nu ved Hr. Prof. Forch^ 

 hammers Undersogelse af Runamo- Klippens Naturbeskaffenhed , hvorved 

 bans allerede forud yttrede Formodning om, at en Trapgang der var 

 leiret i en anden Steenart, fuldstaendigt bekraefledes , tillige uimodsigelig 

 afgiort: at om der endog blandl de Slreger eller Fordybninger, som 

 fandtes i det smaile, bugtede Trapleie, der saa Isenge har vaeret betragtet 

 som Monument, vare endeel indhugne^ saa vare disse dog, efter vor 

 jerede sagkyndige Collegas Dom, blandede med naturlige Sprwkker i 

 Trap-Leict. Den herved forogede Vanskelighed ved, forend Laesningen, 

 at afgiore, hvad der skulde ansees for de konstige eller indhugne Figurer, 

 naar disse vare blandede med ganske lignende naturlige Ridser, blev let 

 indlysende for mig; men da jeg ligesaa lidt turde tilegne mig nogen 

 Stemme i mineralogiske eller geognostiske Opgaver, som i runologiske, 

 kunde jeg ikke andet end berolige mig ved, at bcgge mine aerede Col- 

 leger og Venner, hver fra sin Side, de mest competente Voidgiftsmaend, 

 ved den noiagtige detaillerede Undersogelse af hver enkelt Figur eller 

 Spraekke i Trapgangen, og ved den derpaa fuldforle Aflegning af samme, 

 der underkastedes omhyggelig Revision, maalte va're i Stand til at 



