75 



Den tredic llwile ellcr dm elastiskc Lwngdehinde kunde entcn ansces for 

 en stccrkere Udvikling af de netformigt forhundne Traade i den slribedc 

 Ilindc, ellcr for flere Lag af dennc, hvis homogetie Dcel er forsvunden. 

 Delte sidste Anlagende beslyrkes dcrved , at man stundom tracffer Slyk- 

 ker af den homogene Dee! imellcm Traadene af den eJastiske Lcengde- 

 hinde, hviike Stykker da maalte betragles som Rester af acldre Lag af 

 slribede Hinder, der vcd en fortsat Nydannelse indenfra efterhaanden 

 vare trsengle udad eg paa Grund af Aarens tiltagende Omfang vare bri- 

 slede. Pulsaarestammernes eg dc storre Pulsaaregrencs contractile Kreds- 

 hinde^ der er den fjerde Hinde^ er saramensat af en stor Ma»ngde con- 

 cenlriske Lag, adskille ved elasliske, netformig forbundne Traade, hvis 

 Ilovedretning er efter L«ngden. Ilertil synes det Tilfaeide at gjore 

 Overgang, som ovenfor er berort at findc Sted i Venerne, hvor nemlig 

 flere Lag af den slribede Hinde afvexle med indvaevede circuldere Traade. 

 Tinker man sig disse sidste overveiende udviklcde over Laengdetraadene, 

 *)g den homogene Decl af de stribede Hinder forsvunden, da har man 

 de sararae Forhold som findes i de storre Pulsaarers contractile Kreds- 

 Ijinde. Dersom et Laengdelag i Kredshiriden maa antages at svare til 

 en tidligere stribet Hinde og elaslisk L<Biigdehindc, der ved Aarernes 

 Vaext indenfra er traengt efterhaanden udad, da var det at vente, at det 

 forogede Omfang maatte have spraengt den homogene Dcel af Hinden og 

 a[ Laengdetraadene maatte va?rc blevne bundtviis adskilte fra hinanden. 

 Til disse Forhold finder man netop tydelige Spor i de omtalte Laengde- 

 lag i Kredshinden, da man traeffer ligesom sonderrevne Stykker, der 

 have Lighed med Rester af den stribede Hindes homogene Deel, og ved 

 yderst lynde Tvsersnit af Kredshinden seer man de overskaarne Ender af 

 Lacngdelagenes Traade, stiUede bundtviis i uregelmaessige concentriske 

 Rader. Den ydcrste Hinde eller Bindevwvshinden maa rettest ansees som 

 en udvendig fra tiltraadt Omgivelse, der fortrinsviis er bestcmt til at 

 forbinde Aarerne med de omgivende Vaev og Organer, og at afgive det 

 Grundlag, hvori Aarernes Ernaeringskar, Vasa vasorum , kunne udbrede 

 sig og herfra sende Grene ind i Kredshinden. 



Overskuer man det hele Forhold imellem de forskjellige Hin- 

 ders Overgangsformer , og Udbredningen af Ernaeringskarrene i de ydre 

 Hinder (Bindevaevshinden , den contractile Kredshinde og maaskce den 

 elastiske Laengdehinde) , da synes det meget at tale for, at Udviklingen 



