V7 



(redie Form, som er fundet blandt de indfod(e Peruanere, neriilig Huanca- 

 Stammens, forevistes en Afbildning, og til Sammenligning fremlagdes et 

 Gibsaftiyk af de bekjendte Hovedskaller, som ere fundne i Bohmen og 

 ansele for at have tilhort Avarer, under hvilket Navn lignende Aftryk fore- 

 vises i alle storre eiiropaeiske Museer. Prof. E. gjorde opmgerksom paa, 

 at dette saakaldte Avar -Cranium bar en saa paafaldende Lighed med 

 Huanca-Formen, at man nodvendigviis maa formode el Slacgtskab mel- 

 lem de Folk, «ie have tilhort. (^\ det senere udkomne 3die Hefte 1815 

 af Mullers Archiv sees det, at ogsaa Dr. Tschudi er bleven opmaerksom 

 paa denne Lighed, men at ban ved' noiere at udsporge Finderen af dissa 

 saakaldte Avarkranier bar erfaret, at de ikke ere fundne i Avargrave, 

 men ved Opploining af en Mark i Bohmen, saa at ban har fatlet den 

 Formodning at disse Cranier maaskee fra Sydamerica ere bragte til 

 Bohmen og ved een eller anden Haendelse beiikasteie paa det senere 

 Findested). 



Prof. E. gik ind paa det Sporgsmaal, hvorvidt djsse hoist af- 

 vigende Former kunne ansees for at vaere raedfodle eller frembragte ved 

 Konst, og erklajrede sig for den forste Mcning, saaledcs, at det udven- 

 dig fra anbragle Tryk, som det er vist, at Indbyggerne virkelig have 

 anvendt for at fremkalde de characteristiske Former, kiin kan have bi- 

 draget i en mindre vajsentlig Grad dertil. 



Som StoUepunct for denne Mening anforle ban , at Hjernesk-jl- 

 lens Been allerede ved Fodslen ere saa vidt forbenede, at den Form- 

 forandring de kunne undergaae ved mechanisk Indvirkning er meget ind- 

 skrgenket og i alt Fald ikke kan va?re en saadan, at Issebenenes Side- 

 buler springe staerkere frem, som Tilfaeldet er paa Tschinkas-Hovederne. 

 Han anforle freradeles, at selv ved meget haarde Fodsler, hvor Barne- 

 hovedet er udsat for et overordentlig sta^rkt Tryk, knnne vel i vissc 

 Tilfeelde Issebenenes Sidebuler eller Pandebenel trykkes ind, men at 

 Benenes Form iovrigt ikke forandres, ja at selv for Benenes Forskydning 

 over hinanden er sat visse Gr<endser, hvilket Prof. E. oplyste ved et 

 nyfodt Barns Hovedskal, som var udpra>pareret kort efter Doden under 

 den meget besvaerlige Fodsel. Det viser sig herpaa, at Pandebenet oven- 

 til har skudt sig lidt ind under Issebenene, men nedadtil tverimod har 

 lagt sig lidt over dem, og at paa samme Maade ogsaa Nakkebenet oven- 

 til er skudt ind under Issebenene, nedenlil snare^e Iraadt lidt ud over 



