38 



na.ir han sclv var fiavacrcmlc; og gav ham tillige Fuklmagt til i dcnne 

 hans Stilling at indlosc saamange af de pantsaltc Slulte, som han suae sigi 

 Stand til. — Forf. har i sin Berelning om de hereftcr folgcnde Til- 

 dragclser under Christian 1. i Holsten og Slesvig (1467—1472), hvis 

 forste Afdclirig sluKes med Grev Gcerls Faingsiing paa Scgeberg, og dc 

 herved fremvirkcde, mere tvungne, end friviliige Forpligtelser og Fra- 

 sigelser, som han maatte indgaae (Aug. og Sept. 4470), viist: at det 

 selv med fuldstajndig Benytlelse af samtidige Diplomer og Documenler, 

 og af de forsl i den seneste Tid for Lysct bragtc gamle Kilder (de 

 lyhekskc Kroniker) cr vanskeligt eller umucligt, at erholde en klar 

 Foreslilling om det cgenllige Forhold, hvorunder Kongen havde over- 

 draget sin Broder, og denne modtaget en Myndighed i Hertugdommerne 

 (Ilolslen hlcv del, som bckiendt, dog fiirsl 1474) som Grev Gcerl for- 

 stod at bcnytte for sig selv, saaledes at han virkelig fik endeel af de 

 vigfigste Borge og Slotte (Rendsborg, Kiel, Flensborg, Iladerslev, 

 Sonderborg, Gotlorp, HaiieraQ, o. fl.) i sin Magt. Det synes at have 

 vaerel Kongens Ilensigt jo for jo hellerc at faac Slottenc ud af de 

 adeliges Panthaveres Hacnder; men ved hviike Midler Grev Geerl skulde 

 skafTe de derlil fornodnc Penge, findes ikke angivet. Man seer imidlertid 

 at han fandl den Udvei, at formaae Bonderne i Holslen til frivillig at be- 

 skatlesig selv, og at overgive Greven den samlcdc Afgift; og det har for- 

 modenllig isajr vaeret ved Hielp af disse Bidrag, al han bicv i Stand til 

 at indlose Slottenc. — Meget i Gcerts Fromgangsmaadc var af saadan 

 Art, at det hoiligen maatte mishage det holstcnske Ridderskab, isajr da 

 Statholderens Embede og Myndighed var en ny Jndretning, der ikke 

 kunde slemme overeens med Kongens 1460 indgaaedc Forpligtelser. 

 Adelen klagede ikke blot over, at Greven reent ud neglede al ville til- 

 fredsstille nogen af Kongens Skyldhcrrer, uagtcl han egenmnegtig hacvede 

 Skat og Afgift i Landct; men at han endog ophidsedc Adelcns Vornede 

 til at de skulde negte deies Herremscnd Iloveri og Landgilde. Grev 

 Geert havde overhovedel forstaael at vindc Afhold hos Almuen, isaerdeles 

 hos Strandfriserne og Bonderne i den holstenske Wilstormark. Adelen 

 fandt under disse Omstajndigheder en Forsvarsforening nodvendig; og 

 440 Riddere og Adelsherrer samlcdes i Mai 1469 ved Kiel og indgik 

 et Forbund mod Etdivcr, som vilde kraenke dercs Rettighedcr. Man 

 var maaskee ikke ganske iiden Frygt for, at Grev Geerls egentligc 6ie- 



