39 



med var, al blive Lchnsfyrsle i Slcsvig og Holslcn, oj; at han kundc 

 vaere i Stand til at bevaege Kongen, isa;r hvis denne fik sit Herrcdommo 

 over Sverrige paa en fast Fod, til at gaae ind herpaa. 



Grevens Adfa^rd blev i del raindste mere og mere egenraadig; 

 og det er neppe uden Grund, naar der i Lybekske Kronike berettes, at 

 han ikke blot \ed alle Leiligheder stolede paa sin Brodeis Fromhed og 

 Foielighed, men endog forte Ordsprog i Munden om disse bans Egen- 

 skaber. Christian den Forste lod virkelig Grev Geert raade i Hertug- 

 dommeriie, saalaenge han nogenledes kunde; men den Tillid, Kongen 

 hav<i| viist ham synes dog laengere hen at vaere gaaet over til Mistro, 

 eller et Slags Frygt, da han (i Oct. 14G9) sluttede et giensidigt For- 

 svars-Forbund iraellem Landene Slesvig og Holsten og Staederne Lybek 

 og Hamborg, der kunde see ud, som Kongen enten fryglede indvortes 

 Uroligheder , eller vilde opha^ve Virkningen af de sffirskille Foreninger, 

 Ridderskabet paa egen Haand havde indgaaet med Lybek og med Dit- 

 marskerne, (1469.) Grev Geert vedblev imidlertid at gaae frera, som 

 han havde begyndt, og giorde endnu et Skridt videre til at tillage sig 

 fyrstelig Myndighed, i det han (i Foraaret 1470) reiste om i Landct 

 og fordrede en formelig Hylding (eller som han kaldte det, en ^^Panlc- 

 hylding^'*^ af Adel og Almue. Den forste vilde ikke vide noget heraf; 

 Nordfriser, Marskbohderne i Holsten, og endeel af den ovrige Almue i 

 begge Lande, fandt Greven derimod villlg til at afla?gge Hyldingseden. 

 Nu blev Adelens Klager hos Kongen saa alvorlige, at han selv indsaae, 

 der maatte ssettes Graendser for Grevens egenmsegtige Handlemaade. 

 Forgieves provede Christian endnu at sende Dronning Dorothea til Hol- 

 sten; hun, til hvem Kongen havde den hoieste Tillid, og som jaevnligen 

 nnder bans Frava^relse, deeltog i Uegieringen, kunde her intet udrette. 

 Grev Geert gik endog saa vidt, at negte Dronningen for hendes Person 

 Ad^ang til de kongelige Slotle; og da Christian den Forste om Som- 

 meren 1470 kom til Holsten, og fordrede Regnskab af Greven for bans 

 hele Adfierd og Styrelse i Landene: negtede denne reent ud at ville 

 indlade sig paa nogen Afstaaelse, eller paa at overgive de faste Slotle i 

 Ho4|ten og Slesvig, som han havde i sin Magt, og havde besat med 

 sine egne Hovedsmaend, forend Kongen havde betalt ham alt bans Til- 

 godehavende. De i den Anledning med Grev Geert ved Kongens sam- 

 lede Raad paa Segeberg Slot forte Underhandlingcr varc ligesaa frnjil- 



