14 



d? dens, af Modersfatcns, og af det -bcslaegtede Marseilles Myntet; 

 Oin dens vise Statsforfatning, paa hvilken rorrnodenrligen Pyth?.go« 

 Ta?erne, ligesom og de Eleatiske Philosopher have havt Indflydeise, 

 og som rimeligviis med Tidens Fremgang efrer Marseilles Monster 

 er blevea alt mere aristokratisk. Om de Eleatiske Philosophers Skole; 

 som havde Navn a£ Velia, fevor dens Stiftere levede og virkede til 

 deres Medborgercs Gavn. Afhandlingen sluttes med Sradens Historic 

 i de icldstc Friheds Dage , ttiden Romerne "bleve Herre-r over hele 

 Italien: under Romerne, og endeligen i Middelalderen, hvor den havde 

 en egen Biskop, hvis Dioces omsider blev fbrenet med Acropolis og 

 Passtum, og hvis Sarde blev forflortet til det naervserende Capaccio , 

 paa Bjergene Osten for Pactum — indtil dens totale Undergatig, om- 

 trent t Begyndelsen af det XVII Aarhundrede^ efter en Varighed af 

 XXI Sekler. 



III. Om Karthagernes Religion. Endskjondt mange Laerde tiavde 

 sysselsat sig med Kananiternes og Phonicernes Religion, havde man dog, 

 iivad Karthagernes angik, hidtil ladet det beroe ved Forvisningenom , at 

 clen var den -samme som Moderstatens Tyrus's ; oglngen, <uden Hendreich 

 (i Respubl. Carthaginiensium) havde samlet hvad der fandtcs hos -de Gamle 

 om denne saa mzerkvterdige Stats Guddomme, hvorved dog ncesten alde- 

 les ikke var taget Hensyn til de ovrige religiose Forestil linger. Fork 

 er gaaet ud fra den samme Gfrundsstning: at Karthagernes Religion 

 var i det vxsentlige den samme som Phoniciernes, nemlig en van- 

 $la?gtet Green af Qrientens arldgatnle lid og Stiernedyrkelse. Han 

 har tillige sogt at samle alt hvad der tfndes hos de Gamle Forfattere 

 og hist og her paa Mynter og andre Mindesmaerker, hvori den Re- 

 ligion omtales eller betegnes, som £andt Sted i Karthago selv; og 

 kun til Oplysning berort Phoniciernes Religions Forestillinger. Haa 

 liar og sogt at adskille det Puniske Karthago fra det Romerske % som 



