15 



©ptog saa mange Levninger af den gamle Religion. Og saakdes- hair 

 han under forskjellige Paragrapher af handlec : Hovedguddommcne s 

 Baal eller de romerske Karthagers Saturnus, Astarte, eller disscs Dea; 

 Coelestis: Mekarth (den tyriske Berkuks), Kabkerne, isaer Esmun r 

 Graekernes og Romernes iEskulap:. dernsst Karthagernes ovrige Gu- 

 ckr og Heroer, de graeske Gudinders (Ceres' og Proserpina's) Dyr- 

 kelse i Karthago; Baethylierne ,- Oraklerne: og de dvrige Religtons- 

 begreber: Begravelserne , Festdage og Praesfedomme, og endt sit Ar- 

 beide med Betragtninger over denne, i der hele nedslaaerrde og af slavisk 

 Frygt oprundne Religions Indflydelse paa dens Bckjendere. At hele 

 Fremstillingen maatte va?re- fragmentarisk r fdlger af de Kilders Beskaf- 

 fenhed , af hvilke der kunde oses. Alligevel har det dog varet mueligt 

 at tilveiebringe et almindeligt Oversyn over en Religion som var her- 

 skende hos det Folk, der en Tid kng streed med Rom om Verdens 

 HeiTsdomme. 



Laenge have den 1 oldnordiske Litteraturs Yndere klager over, at 

 saa mange islandske Sagaer henlaae uudgivne , og at de Udgirvnes heelt 

 forskjellige Vaerd- i<kke endnu. onihyggeligen* var bleven bcstemt. Man 

 havde vel adskillige Forteg.nelser over islandske Sagaer , men som vare 

 folotte Navneregistre , og den< kortfattede Angivelse af Sagaernes for- 

 skjellige Vaerd-, dec findes i Fortalerne til den fjerde Deel af Suhms 

 IkyUiske- Historie og Biom Haldvrsens islandske Lexicon ,- kunde liver- 

 ken eiter sin Hsnsigr vaere- kdsaget med Grnnde , eller omfatte mere 

 end. de trykte Sagaer. Professor P. E. Miilkr har derfor troet, at 

 et Sagabibliothek maatte vaere velkomment, der , omfattende alle saa* 

 vel trykte som utrykte' Sagaer, angav ved enhver enkelt dens Ind- 

 hold, dens historiske eller poetiske Vaerd, de udvortes og indvortes- 

 Grunde for dens JEgthed og Aflfattelsestid , dens Udgaver, Qversxt- 



