2,2 



Det lettiske Sprog staaer paa en markvarrdig Maade mellem de 

 gotliiskc og slaviske. Hvad disse to Classer have faelies, har det let- 

 tiske ogsaa, og har dertil endnu Ligheder med hver isaer,- som de 

 ikke have indbyrdes. Ved en Blanding af det Slaviske og Gothiske, 

 kan det Lettiske dog ikke vaere opkommen, da det har en langt kunst- 

 rigere Indretning end nogen af disse. 



Adelung har beviist, at de Folkeslag, der boede fra Halysflo. 

 den i lille Asicn, samt vidt og bredt mod Nord og Vest, indtiL 

 Panonien, alle horte til een Folkestamme, som han kalder den tra- 

 kisk-palasgisk-grsesk-latinske, og Herr Rask for Kortheds Skyld den 

 trakiske, 



Sammenligncr man nu denne Sprogstamme med den Gothiske 

 og Lithauiske, saa opdager man ikke blot en Deel i Form og Be- 

 tydning hinanden lignende Ord , men en saadan Maengde af Ligheder, 

 at Reglerne for Bogstavovergangene deraf lade sig udlede, og naesten 

 den hele Sprogbygning bevisc at vaere den samme; eller med andre 

 Ord den gothiske Sprogklasse lader sig, ved Hjelp af den Lithaul- 

 ske, udlede af den Graeske. 



Udtalen og den hele Klang i Grsesk og Tslandsk finder For- 

 fatteren at vaere overeensstemmende. Den gamle graeske Udtale be- 

 stemmes efter den Maade hvorpaa Uipliilas, i sin Moesogothiske Bi- 

 beloversaetteise, har udtrykt de gracske Navne, og den moesogothi- 

 ske Udtale oplyses atter af det Islandske. Det vundne Resultat be- 

 styrkes ved en Sammenligning mellem Latinen og Origines's Hexapla. 

 Udfaldet er gunstigt for den Erasmiske Udtale, med nogle faa Und- 

 tagelser, Isaer at e/ skal lasses som i, men i Ulphilas's Tid begyndte 

 allerede Udtalen at gaae over til den nygraeske. 



Det er ikke muligt, her at meddele et tilstrsekkeligt Udtog af 

 den hele udforlige Sammenligoing Forfattercn X nsti ^ er mellem begg« 



