as 



Sprogklasscrs grammatiske' Indretning j vi ma* da her indskraenke os 

 til et Par Provcr. 



Til den latinske Hankjonsendelse tts eller det grseske 09 dor op 

 svarer det Islandske ur baade i Navneord og Tillaegsord, hvilken 

 Endelse i der Mosogothiske , Angelsaxiske og alle andre gothiske Sprog 

 end det Islandske er bortfalden fra Subsrantiverne. Hunkjonsendelsen 

 viser Forf. af Vocalforandringen i adskillige islandske Ord, at have 

 vaere «, der senere er bortfaldet. Dette svarer til ■ den angelsachsi- 

 ske og tydske Hunkjtinsendelse e, moesogorisk a og e } som i det 

 Latinske. I det Islandske er Intetkjdnnets Mserke, d eller t, vel 

 meget forskjelligt fra Grcekernes og Latinernes ov og urn; men Forf. 

 godtgjor af Sredordenes Intetkjon, ovto, exmo> aXXo, det latinske id, 

 Mud, alittd og flereGrunde, at Intetkjonnets Ma:rke i det Graeske har 

 vseret o og u, hvilket stod i Stedet for oS eller or, da $ og t horte 

 til de Bogstaver, som Groekerne bortkastede i Enden af Ordene. 



Den Korthed, hvortil vi her maa indskraenke os * tillader ikke 

 at give mere end disse Par Provcr, af det Graeskes og Islandskes 

 grammatiske Ligheder. Overbeviisning kan dog ikkun en fuldstaen- 

 dig Kundskab herom give. Vi tilfoje kun, at han tillige har givet 

 en Fortegnelse paa 350 de vigtigste Gjenstande og Forhold beteg- 

 nende Rodord af det Graeske og Islandske, hvori Overeensstemmel* 

 sen er umiskjendelig. 



Ved alt dette vil Forf. dog ikke bevise at det Islandske eller 

 gamle Nordiske nedstammer fra det Grseske, thi det Graeske er ikke 

 mere det gamle Trakiske, og allermindst maa man ved Gra?sk her 

 ta?nke sig Attisk; thi det er det Doriske og ./Eoliske der i denne 

 Sag meest kommer i Betragtning. Han paastaaer ikkun at det Old- 

 iiordiske er, hvad dets Hovedbestanddeel angaaer, en Green af den store 

 trakiske Sprogstamme, hvoraf Grsesk og Latin ere de Kldste Le.vningex* 



