Lov er Eet. Men iklce i sit Grundvaesen, kun i sin Ivarksa?ttelse , ellcr 

 som Skabnings Ojenaed kan det af os erkjendes. Her sporges altsaa : hvori 

 bestaaer det Almeenojemed der tilkjendegiver sig i den hele Skabning, hvil- 

 ket er det Ypperste , det hojeste Ubetingede, jor hvilket, ellcr for hvis 

 Skyld, og ved hvilket, eller ved hvis Alt omfattende Virksomhed, det 

 Hele og det Enkelte er til og bestaaer? hvilket er Skabningcns Almeen- 

 princip, forsaavidt vi kunne erkjende det? Dette faslles Princip i den 

 aandelige og sandselige Verden, uden hvilket ingen Tanke, Sandsning og 

 Organisme kunde vaere til, uden hvilket intet guddommeligt Vasrk kunde 

 tamkes eller skues, ved hvilket det uendelige Alt som saadant, og hver 

 dets Deel som saadan er til, bestaaer og virker, er Livet: ethvert Vas- 

 sens Grundvirksomhed eller selvindeholdte Tilvcerelsesprincip til Vedlige- 

 holdelse og Uddannelse efter en altomfattende Lov. Denne Lov, fra hvil- 

 kcn Almeenlivet udgaaer, kunne vi (som anfort) allene erkjende i de 

 Grundojemeder i hvilke den er tilkjendegivet, eller i det aandelige, sand- 

 selige og legemlige Almeenliv. Det aandelige Liv erkjende vi som saadant, 

 baade i den menneskelige Aands hele Vassen, og i dettes sasrskildt vir- 

 kende Krasfter: Villien og Fornuften; vi erkjende det som Troens (eller 

 Gudfrygtighedens) Dydens (eller Moralitetens) og Sandhedens Liv. Det 

 sandselige Liv erkjende vi deels som Middel og Evne for det aandelige, 

 pg deels som en hojere besjelende Grundvirksomhed for det legemlige Liv^ 

 men dette som det umiddclbare Princip for Legemverdnens og dens Be- 

 standdeles Tilvaerclse og Virken. Saaledes erkjendes det guddommelige 

 Formaal med Alskabningen, eller den almindelige Skabningslov , i dets 

 Almeenvirkninger, at vasre det Hojeste Vresens almasgtige, algode og al- 

 vise Villie eller Bestemmelse, efter hvilken Livct i Alskabningen og dets 

 Uddannelse og Vedligeholdelse som saadant er i det Hele og i det Enkelte 

 det ivasrksatte Skabningsojemed. Da Villien og Fornuften er Aandens sarnr 

 virkende Krasfter, eller den sarnme Kraft, virkende med forskjellig Ten- 

 dents, eller, da Selvbestemmelsens Virksomhed er af samme Omfang som 

 Erkjendelsens , er det guddommelige Formaal med Alskabningen saaledes 

 som det af os kan erkjendes, umiddelbart og i sit hele Omfang Lov for 

 den menneskelige Villie, eller Sasdelighedens Lov, og Indholdet af denne 

 Lov er bin Lovs Indhold i dens Anvendelse paa Villien. Det staaer til— 

 bage at erkjende denne Anvendelse , eller Lovens Indhold formedelst denne, 

 folgelig at besvare det andet Sporgsmaal : hvorledes hint Formaal er Lov 



