LI 



for Mermcskets Villie, eller hvorledcs" det bestemmer sin Fyldestgjorelse 

 ved denne. 



Saudeligheds Loven er Lov for Villien i demies hele Virken, baade 

 for den bevasgende og for den bestemmende Villie. Villien skal ikke blot 

 fyldestgjore de lovbefalede Formaal som Lovens , men ogsaa som sine egne, 

 ikke blot handle ijolge , men ogsaa for disse Formaal; den skal, efter 

 den fuldkomne Lovs Byden e , vasre fri i at ville , og i at ivcerkscette disse 

 Formaal ; dens Formaal og Ojemeder sknlle vasre Loven underordnede af 

 en fri, fra Lovens Helliglied udgaaende Bev«eggrund, af ubetinget Agtelse 

 for Loven , og denne skal ikke allene vasre Villiens hojeste Lov , men til— 

 lige som Lou dens hbjesle Formaal. Men da Sasdelighcds Loven, som 

 det Hojeste Vassens Formaal, cr Lov for Menncskets Villie, er den ogsaa 

 som saadant Formaal for denne Villie, eller Sasdeligheds Formaal; den 

 maa, ifolge sin dobbelte Egenskab , va:re dette, ikke blot som bydende, 

 eller som Alherrens Villie , men ogsaa som det Algode , som Livets Op- 

 Lav, som Alskaberens Villie. Som det Algode maa Saxleligheds Loven el- 

 ler det albydende Sredelighcds Formaal have en Bevaeggrund , der folger af 

 dette dens Grundva?sen. Denne, al Sasdcligheds hojeste Beva>ggrund , er 

 den rene (objective, uegennyttige) Kjasrlighed: en fuldkommen , ubetinget 

 Ucngivenbed for det Algode som Sasdeligheds,, det er, som den hojeste 

 Lovs Formaal — som det- hojeste Gode. Disse ypperste moralske Beva?g- 

 grunde ere Ect, eller den sannne Bcva?ggrund, virkende i forskjellig Hen- 

 seende, ligesom det guddommelige Formaal og den guddommelige Lov er 

 den samme hojeste Bestemmelse, der som Skabningsformaal meddeler den 

 mcnncskelige Aand de hojeste moralske Formaal og Bevseggrunde, og som 

 Sasdeligheds Lov byder dem. 



Dette Resultat oplyses ved at udvikle vor moralske Bevidstheds 

 Forestilling om Sasdeligheds Formaalet, som et ubetinget Pligts og Hengi- 

 venheds Formaal, som en uopnaaelig, uoverskuelig og uendelig dyrebar 

 Villiesgrund , og ved at betragte de tvende Almeenformaal , der i Bevidst- 

 heden ere os givne som moralske Grundformaal der forudsastte det hojeste 

 Sasdelighedsformaal , som den Grundaarsag, hvorfra de udgaae og til hvis 

 Fyldestgjorelse de sigte. Disse Formaal ere det Sasdeliggode , eller det 

 Gode i og for sig , og det Scedeligrette , eller Lovens Iferredomme. Hint 

 svarer til det guddommelige Formaal som Formaal ; eller til dets Indhold, 



(7*) 



