LII 



dctte til dets Egenskab som Lov, eller til dets albydendc Virksomlied. 

 Deres Bevaeggrunde ere: Godheden, som ubetinget Hengivenlicd for det 

 Gode, og Lydigheden: som ubetinget Hengivenlied for Lovens Herredomme* 

 Saaledes er det Resultat udledet: at Sa^delighedsformaalet er det 

 guddommelige Skabningsformaal , som den menneskclige Villies hojeste Gode 

 og hojeste Lov, og at Sasdelighedsloven er Alskabningsloven, eller hint 

 Formaal, som bydende sin Fyldestgjorelse i begge disse Egenskaber, eller 

 i begge disse Forhold til Villien. Den uddannede moralske Idee er Ideen 

 om Sredelighedsloven som saaledes bydende. Og Moralens Princip, der 

 skal udtrykke denne Idee som Regel, eller \xre den Grundregcl, i hvil->- 

 ken Lovens Indhold, saavidt nmeligt skal tilkjendegives , kan folgelig 

 seettes saaledes : det guddommelige Formaal med Alskabningen skal ubetin- 

 get fyldestgjores, som det hojeste Gode og den hojeste Lov. 



Nu folger Betragtningen af Lovens Opfyldelse, nemlig, forst: hvor- 

 ledes den i og for sig skal opfyldes, som Formaal og Lov tillige, umid- 

 delbart af de hojeste moralske Bevasggrunde , og for det Andet: hvorle- 

 des den skal opfyldes ihenseende til enhver af bine Egenskaber isasrde- 

 leshed, ved at fyldestgjore de dertil svarende , Godhedens og Retfterdig- 

 hedens Formaal, ved at udove deres Bevasggrunde. Men baade bin og 

 denne Lovopfyldelse skeer ved at ivasrksastte og handle overeensstemmende 

 med de reale Formaal , der svare til bine hojeste og ideale Formaal. 

 Til det hojeste Sasdelighedsformaal svare Bestanddelene af det ivrerksatte 

 Skabningsojemed , som Almeengoder for de Enkelte, eller forsaavidt de 

 ere til og fSlgelig kunne vedligeholdes , fremmes og uddannes hos disse 

 Saaledes ere de reale Almeengoder (om hvilke der forhen er bleven hand- 

 let) de reale moralske Grundformaal der umiddelbart svare til Sajdeligheds- 

 formaalet. Til Godhedens og Retfa?rdighedens ideale Formaal svare lige- 

 edes de reale Formaal, eller de i Virkeligheden tilvasrende Forfatninger 

 i hvilke hine Formaal ivasrksasttes. Disse Forfatninger ere indvortes, eller 

 i Menneskets Sjel, og udvortes, eller i Menneskenes Samfund, for God- 

 heds Formaalet Fred og Lylsalighed , og for Retfasrdigheds Formaalet, 

 Frihed og Herredomme. (Disse sidste ere som udvortes Formaal den al- 

 mindelige Retslasres Opgave). Men Deductionen af disse Formaal og af 

 de Principer i hvilke deres hojeste Love skulde udtrykkes, tillader det 

 Rum som kan anvendes til nservasrende Grundrids, ikke at meddele. 



Det samme er Tilfasldet med Afhandlingens andcn Hovcddeel ; der 



