LV 



telse ved Menes, ja endog udover denne Tidspunkt selv. Disse Kilder liar 

 /. C. Prichard i sin Analysis of the Egyptian Mythology , London 1819, 

 i et eget Afsnit, nemlig: critical examination of the Remains of egyp- 

 tian Chronology , udgivet paa Engelsk og fremstillet tabellarisk, nied Aa- 

 reue udtrykte i europasiske Tal , og Summerne af de enkelte Kongehuses 

 Regjeringstid beregnede; ja ikke blot oversat og opstillet, men tillige sam- 

 menlignet, bedomt og anvendt disse Kilder. Ikke desmindfe bave nogle 

 Regningsfeil bindret bam fra, at bemasi'ke vigtige Sammentrasf med den 

 grasske og jodiske Historie, nogle Modsigelser i Kilderne ere blevne staa- 

 ende, og nogle Vanskeligbeder uoploste. Saaledes er der endnu Huller i 

 Tidsregningen og Usikkerbed i Aarstallene; disse Mangier er det Forf. ber 

 bar sogt at afhjelpe, samt tillige at give et efter sin Anskuelse indrettet 

 Overblik af den bele aogyptiske Tidsregning. Efter en kort Udsigt over 

 Kilderne eller Aarsagerne til Fejlene gaaer ban over til sin Revision af 

 dem, som er den egcntlige Afbandling, der er inddeelt efter Kongebusene 

 ellcr Tidsrummene i den asgyptiske Historic Det forste eller Halvguder- 

 nes Tidsrum jevnfores med det fornoacbiske ; det andet, bvor Pricbard an- 

 tages for at bave vasret fuldkommen beldig, med Tidsrummet imellem Noah 

 og Abrabam. Det tredie Tidsrum, som er mangelfuldt bos Pricbard, ud- 

 fyldes ber noiagtig af Forf. efter de gamle Kilder. Det svarer til det jo- 

 diske Tidsrum imellem Abrabam og Moses ; ber indtrasffer altsaa Israeliter- 

 nes Indvandring samt Kekropses, Mose's og Danaus's Udvandring ; ved disse 

 Beroringer med den jodiske og grajske Historie troer Forf. at bringe Visbed 

 i Beregningen, og at berigtige nogle af <le allervigtigste Punkter i den 

 gamle Tidsregning. Den mosaiske Udvandring ansasttes til Aar 1619 for den 

 almindelige Tidsregnings Begyndelse. For at bringe den jodiske Oldbistorie 

 til Overeensstemmelse med den a3gyptiske, antages i disse tre Tidsrum 

 trende forskjellige Slags Aar, i det asldste Maaneder, i det andet Tomaane- 

 der , i det tredie Haluaar ; saa at f. E. naar Moses siges at vajre 80 Aar 

 gammel ved Udvandringen , antages Meningen at va^re omtrent 40 af vore 

 Aar, men naar ban derefter levede 40 Aar, antages disse at va^re sa?dvan- 

 lige Aar, da den nye Tidsregning blev indfdrt med Lovgivningen og Reli- 

 gionsstiftelsen paa Sinai, saa at bans bele Alder ansasttes til 80 Aar. Des- 

 uden rettes nogle feilagtige Tal i Angivelsen af Oldfsedrenes Alder fornem- 

 melig efter de balvfjcrsindstyve Fortolkei'e, saa og efter Gisning. Det 

 ijerde Tidsrum gaaer fra Sesostris til den zetiopiske Erobiing, og indebolder 



