LXTIII 



Med denne Foi-bedring af Ringningen ville adskillige Forbedringcr 

 ved Klokkerne lade sig anbringe; raaaskee endog deres Skikkclse lade sig 

 saaledes forandre , at man erlioldt samme Klang af en langt mindre Mc- 

 talinasse. 



Forf. har formodet , at den her fremsatte simple Tanke maatte ofte 

 vaere faldct Andi'e ind, han har imidlertid ikke, hverken ved Eftersogen 

 eller Eftersporgsel kundet bringe i Erfaring, at man virkelig liar havt den. 



PhilosophisJc Classe. 



H. Hr. Dr. Tlieol. Mynster, Kidder og Dannebrogsmand , liar fore- 

 lagt Sclskabet en Af handling om Drivterne , som dog ikke havde den Be- 

 stemmelse at fremsastte en fuldstamdig Lasre om dcnne Gjenstand, men kun 

 at levere Bidrag dcrtil. 



Den af et Vasscns Natnr fremgaaende Tilskyndelsc til Virksomlicd 

 kaldes Drivt. Efter denne Definition antog Forfatteren, at der ikke kan 

 tales om erlivervede og afledede Drivter, efterdi cnhver Drivt er naturli- 

 gen tilstede. Han meente ogsaa, at der ikke ined Grund kan gjorcs For- 

 skjcl mellcm Drivter og Instincter, tlii naar de sidste antages som blinde, dc 

 forsfce som bevidste, da er Forskjellen i det Vaescns BeskafFcnlied eller Til- 

 stand, som liar Drivten, ikke i Drivten selv, og den samme Drivt kan yttre 

 sig bevidst eller ubevidst. Naar der tales om fiendske, odelreggende Driv- 

 ter, da er det ikke Drivten selv, der oprindeligen er ond, tlii det Onde 

 er ikke primitivt , men det er det i sig selv Gode , der forvendcs til at 

 blivc ondt. Naa man endeligen antager en Drivt til 13cva>gelse og en Drivt 

 til Hvile, da er npaatvivleligen enliver Drivt bestemt til at fremkalde Virk- 

 somlicd, og altsaa Beva?gelse, og der kan ikke vasre nogcn Drivt, som gaaer 

 ud paa at udslukke Livet. Men det, som uden Tvivl ligger til Grund 

 for denne Destinction, er den aldeles rigtige Bcmankning, at Drivten deels 

 gaaer ud paa Udvidelse, deels paa Nydelse, og i denne dobbclte Reining 

 yttrer enliver Drivt sig, som er nculagt i de levende Yassencr. 



