XXXIII 



det at Tngen berover bar foretaget bestemte Forsog. Exam. Jur. Jerichau, 

 som har sysselsat sig meget med Tonernes Pbysik, liar mcddeelt Selskabet 

 nogle Forsog af denne Art. Han bar fundet at to Orgelpiber, som mangle 

 lidet i at give samme Tone, og derfor frembringe de velbekjendte Stod, saa 

 ofte som begges Tonesvingninger fuldkomment tra-ffe sammen , opbore al- 

 deles at give disse Stod, saa ofte de bringes ganske tast til binanden. De 

 liurtigere Tonesvingninger vorde da langsommere, de langsommere burti- 

 gere, ved den gjensidige Indflydelse. Som bekjendt bar Breguet bemcerket 

 det samme ved Ubre, bvis Regulators Svingninger ere noget ulige , naar 

 nemlig Ubrene bamges saaledes, at deres Svingninger kunne meddele sig 

 binanden. 



Philosophislc Classe. 

 Professor Gantborg bar forelagt Selskabct et Tiling til sin Afhand- 

 ling om Lassekunstens Tbeorie, der findes indfort i Selskabets Skrifter for 

 1803. For at lasre Bornene at kjende Bogstaver, raader ban at lade dem 

 betragte bele Hobe af samme Bogstav; og ban grunder dette Raad paa den 

 Eeman\kning, at naar man vil L-ere etBarn at kjende smaa Gjenstande, f. Ex. 

 et fint Froe, viser man det ikke et enkelt Froekorn, men en beel Mamgde. 

 Han raader ydermere til at danne disse Hobe af ulige store og ikke fuldkom- 

 ment ligedannede Bogstaver. For at ove Barnet i at skjelne Bogstaverne, 

 stiller ban Hobe, som ere sammensatte af forskjellige BogstaA T er, ligefor bin- 

 anden. Selvlydene bor lasres forst; Medlydene , som Lyd der ikkun for- 

 andre en Sclvlyd, men selv ingen beel Lyd ndtrykke. Stavningen vil ban 

 skal skee efter foresagte Bogstaver , ikke i Forbindelse med Lassning ; fordi 

 man fordrcr for meget af Barnet, naar det baade skal brnge Oie og Ore 

 paa engang. Videre skulle Stavelserne ikke skee ved Ord af Modersmaalet, 

 dcels fordi disses Betydning setter Barnets fyrige Indbildningskraft i Beva?- 

 gelse og adspreder det, deels fordi adskillige Stavelser i Modersmaalet ud- 

 tales anderledes end de staves, bvilket forvirrer Barnet. Endeligen maa 

 man ikke lade stave lette og vanskelige Stavelser i Flamg. Fra denne Uden- 

 adsstavcn gaaer ban nu over til Lcesningeu, bvori atter en pa'ssende Frem- 

 skriden fra det lettere til det yanskeligere iagttages , og Ovelsen skeer ved 

 Ord , der for Barnet ere meningslose , bvortil ban foreslaaer latinske. Paa 

 denne Maade finder ban at Bornene bere at la?se, baade med en ualmin- 



(5) 



