IL 



Europa , og udviklede sig paa samme Maade som de ovrige , ved en fri 

 Forcning mellem Kiobmamd og Sofolk, ikke paa eengang men efterhaan- 

 dcn. Forfattercn gior dct sandsynligt, at Danske ligesaavcl som Hanse- 

 s'taxlcrne have lia\i Deel i denne Lovs Affatning, isa?r cfter at Handels- 

 forbindelsen mellem Danmark og Gulland var bleven saa meget foroget, 

 ved de Forrcttigheder, Valdemar Atterdag tillagde Staden Visby i dens 

 Handel paa Rigct. Antagelsen af den Visbyske Soret synes at Iiave vseret 

 aldeles frivillig fra de Danske Handlendes Side, men tillige saa almindelig, 

 at den bekicndte Bogtrykker v. Gehmen fandt sig Jigesaavel forpligtet til 

 at bckiendtgiore ved Trykken denne Soret, som den Skaanske og Sielland- 

 ske Lov, 1505, altsaa forend den tryktcs paa noget andet Stcd, hverken 

 i Original cller i Oversarttclse. Kong Frederik den andens Soret , der er 

 Kilden til fierde Bog i Christian den femtes Lov , er deels grundet i den 

 Visbyske, deels af nye forfattet "efter mange Danske og andre Sostasders 

 Raad" og basrer derfor en Foreningslovs Pra?g. 



Gildeskraaerne bore til de vigtigste Danske Foreningslove (leges pac- 

 titia?) der i Almindelighed forfattedes af Oldermamd og StolbrSdrene, med 

 alle Gildebrodres Samtykke, sencre i Forening med disscs Reprajsentanter. 

 De nedskrevcs tidligt, hvoraf Navnet Skraa. Da disse Gildeslove sigtede 

 til at unddrage Gildesbrodrene fra den almindelige Jurisdiction, indelioldt 

 en Sceregen Criminalret, og indgreb i alle Livets Forliold, saa er Kund- 

 skaben om dcm meget vigtig i Henseende til den davajrende Ret, isasr da 

 Gilderne neppe i noget Land vare saa udbredte som i Danmark; vi bor 

 derfor i Lovhistoricn bctragte dcm i Sammenhamg med de andre Retsnor- 

 mer, og ikke folge Kofod Ancher, naar ban bctragter dem som et isole- 

 ret Factum. Da den Selvraadigbed Gilderne fremmede, og de Hindringer 

 de lagde for Retspleien bleve ioiefaldende , fandt man det dog voveligt, \i- 

 gefrem at afskaffe dem. Man indskramkede sig til at forbyde nye Gilders 

 Oprettelse, og til at sjctte de bestaaende under Oyrigbedens Tilsyn. Re- 

 form ationeli gav Anledning til at de verdslige Gilder efterhaanden gik ind, 

 undtagen i Skaane og paa Bornholm. De geistlige, eller saakaldte Calan- 

 der vedvarede indtil Kong Christian den fierdes Regiering, da de ved Lov- 

 bud bleve ophasvede. 



Gaardsretterne bave, lige fra den addste vi kiende, Vitherlagsret- 

 ten, bavt en Gildeskraas Form; saa at Kongen ansaaes for Hovedmanden 





(7) 



