XXXIV 



Delen opdigtet af den ovcnnarvnte Arnold , og den virlceligen gamle om 

 Vermund og Uffo. Nu niaatte Saxo anfore Frode den Fredegode , hvilken 

 Sagnet angav som en af de asldste Leirekonger. De faae Trade, der vare 

 noie knyttede til Navnet, liar en Islamder paa Saxos Tid forsastligen ud- 

 pyntet og bragt vilkaarligen i Forbindelse med de gainle Sagn om Heden 

 og Hogne , Asmund og Asvil , Arngrim og lians Sonner. — Saxo syncs 

 at have modtaget dette, der udgior hans femte Bog, som et sammenham- 

 oende Heelt. Da Frode ifolge theologiske Grunde antoges af Saxos Sam- 

 tidige at have levet til Christi Tid, troede man her at have et fast chro- 

 nologiskt Punkt; den umiddelbare Folge hlev, at alle de foregaaende Til- 

 dra^elser sattes Here Aarhundrede for hoit op i Tiden; den middelbare 

 at Saxo, der havde anticipcret saa mange Begivcnheder , og forlamget Tids- 

 ruramet, kom i Forlegenhcd med at ndfylde dette i en sammenhamgende 

 Fortajlling. Den siette Bog optages for storste Delen af Sagnkredscn om 

 Stcerkodder > der ogsaa fremtraider i 7de og 8de Bog. Ikke nogen enkelt 

 Sa<*a, har Saxo fulgt, men sogt at forbinde norskc, danske, svenske Sagn 

 samt gamle Sange og give det mythiske et histori&k Anstrog. Der liar 

 kun levet een Stcerkodder, Ingils Fosterfader, hvem Sagnet siden urigtigen 

 lod deeltage i Bravallaslaget. Det faldt Saxo vanskeligt at udfylde Tids- 

 rnmmet mellem Ingild og Harald Hyldeiand han hensatte dcrfor lier de 

 Sa<m om forskiellige Halfdaner, af hvilke han sammensatte Half dan Biei~g- 

 grams Historie og Indholdet af fire historiske Ballader, som til hans Tid 

 vare i Folkemunde: om Othar og Syritha , Alger og Alpilde , Signe og 

 Habor , Guritha og Half dan. Harald Hyldetands Historic er bygget paa 

 seldgamle og i det Hele paalidelige Sagn, men dcres mythiske Indklasdning 

 er siden blevet misforstaaet. Sangen om Bravallaslaget, Saxo har oversat, 

 er uden Tvivl fra Begyndelscn af det tiende Aarhundrede. Tidsrummet 

 mellem Bravallaslaget og Kong Godefred maattc attcr efter Saxos Forud- 

 sastning blive meget for langt. Det udfyldes isa^r med trendc Fortadlin- 

 ger : om den grusomme Kong Jarmerik , om Longobardernes Udvandring 

 under Snio og om Kong Gorrns Reise : disse trende Sagnkredse have ind- 

 vortes Lighed, de ere samtlige nhistoriske, asldre og yngre Sagn, Tydskt 

 og Nordiskt, Hedenskt og Christeligt er i dem blandet paa en Maade, man 

 endnu kan paavise. Saxo har ikke blandet disse Bestanddele, men Snios 

 og Jarmeriks Historie vare danske romantiske Folkesagn, ikke addrc end 

 det ellevte og tolvte Aarhundrede, i hvilke tydske Sagn og danske Min- 



