XXXI 



cllcr som hinc Foreningcrs Love {leges pacticce). Dernasst godtgiorcs, at 

 Folket , om cndog skrevne Love i egentlig Forstaud gaves, dog ikkc ber- 

 ved mistedc sin gamle Frilicd til sclv at danne sig nyc Retsforskrifter, 

 naar foraudrede Rctsforbold kra?vede dctj ja, endog til at afbcgge Love, 

 udsprungnc fra den boicste Magt r men ved Erfaring befundne uovercens- 

 stenimende med Folkets Dannelsestrin og Stilling. Forf. giennemforer dette 

 Bcviis med Hcnsyn paa de forskicllige Hovedclasser af Love, Iivorved lian 

 finder Leiligbcd til at bestride adskillige herskende Vildfarelser i den 

 danske Lovbistorie. Det godtgjdres saavel af indvortes Grande, som af 

 Saxos og Svend Aagesens Beretninger, at den aeldste af vore skrevne Love, 

 Vitbcrlagsrettcn r bor ansees som en Foreningslov , et Slags Gildeskraa, 

 som Kongcu, Forcningens Hovedmand, selv var underkastet. 



Blandt' vore gamle Provinciallove er ikknn den Jydske at ansee som 

 en skreven Lov, i den Forstand de Lovkyndige tage Order- Den skaan- 

 ske Lov, saavel som begge de siellandskc r ere ikke andct end private 

 Samlinger af de i bine Provindser giamgsc Vcdta3gter r med fndstrocde An- 

 ordninger fra de asldre Kongcr, som dog ikke na3vnes y saa lidet som Be- 

 kiendtgiorelsestiden. De bave aldrig erboldt udtrykkelig Stadfaastelse af 

 Kongerne. Det er sandsynligt ,. at den skaanske Lov, i den Form den nu 

 baves , er yngre end Anders Sunnesens saakaldede Parapbras.. Den nye 

 sicllandske Lovs Beskaffenbcd viscr, at den efterbaanden er bleven samlet 

 til privat Brug. At den jydske Lov oprindeligen bar vasret bestemt til .at 

 vrere en almindclig Lovbog for bele Daumark godtgidres , og de mod denne 

 Mcniug fremsattc Indvendinger besvares. Thor Degns Artikler og Biskop 

 Knuds Glosser rise at denne Lovgivning ikke bindi'ede Dannelsen af nve 

 Retsnormer r ved Folkevedtajgter og Prasjudieater. 



Forf. oplyser derna3st r at den skaanske Kirkeret y som traadte i en 

 addre nu tabt Kirkerets- Sted , bcelt og ikke blot deelviis T som Kofod An- 

 cher antog, er grundet paa en Kapitulation mellem Erkebiskop Esklld o<* 

 Almuen, saa at Damnarks gamle Folkefribed ikke blot viste sig i borger- 

 lige, men endog i geistlige Love,, og det paa en Tid, da det dvrige 

 cbristne Europa sukkede under Prassteaaget. Ved denne Lov boldt da og- 

 saa Folket saa fast, at alle de Bestraabelscr Erkebiskop Jacob Erlandsen 

 under Kong Christopher den jorste anvendte paa at faae den opbasvet, som 

 stridende mod den canoniske Ret, bleve frugtesldse. Da den skaanske 



