LXXXV 



Characteer og Vilkaar, at deres Vaerd er fladfaeftet ved lang Er- 

 faring, og at de, ved at vaere overantvordede fra Slaegt til Slaegt, 

 ere faa aldeles indflettede i Folkelivet, at de ikke kunne blivft 

 no#en Borger i Slaten ubekjendtef Eiter at have forudfkikket 

 diQe Bemaerkninger, fom en Indledning, vifer han, at det laae i 

 den nordifke Folkefriheds Vaefen at Retsnormer dannedes deels 

 ved Privates, deels ved valgte Dorameres frie Virkfomhed. 

 Hermed naegtes dog ikke, at jo ved faerdeles Leiligheder, hvor 

 Utilflrsekkeligheden af de gamle Retsfaedvaner viijfte fig, forme- 

 lige Love gaves; men faalaenge ingen fkriftlig Oplegnelfe fkilte 

 dem fra Line Vedtaegter, fammenfmaeltede de enten med diires 

 Made, eller gik i Forglemmelfe , alt efter fom de paffede med 

 Folkets Taenkemaade og Saeder, eller flode i Strid derm'ed. 



I den Deel af Underiogelfen, fom allerede er forela^t 

 Sellkabet, vifes alt dette naermere, for vort Folks heroifke 

 Tidsalder og under Hedenlkabels Indflydelfe. Kilderne til 

 Kundlkaben om denne Tidsalder flyde, fom bekjendt ikke ri- 

 gelige. Saxo er den fornemfle, men maa bruges med Critik. 

 Man vilde fikkert feile meget om man uindfkraenket antog de 

 beftemte Angivelfer, i Folge hvilke han tillaegger en bellemt 

 hedenfk Drot denne eller hiin Lov; men naar han tillaegger en 

 hedenfk Drot den, maa han unaegtelig have anfeet den eeldre 

 end Chriflendommen ; og heri kunne vi folge ham , ifser naar 

 den anforte Lov flemmer med Folkels davaerende Standpunkt 

 og traefles i andre nordilke Folks Lovfamlinger , eller i de 

 Sbldfle Islandlke Sagaer. At Saxo derimod ved Here Leiligheder 

 Jiar forvandlet en gammel Vedtaegt til et formeligt Lovbud 

 godtgjores ved Here Exempler. Maerkvaerdige ere ogfaa nogle 

 gamle Documenter forfattede forend Vedta^gterne opfattes 

 fkriftligt, og fom vife at adikillige Danfke Retsbeftemmelfer 

 fom vore Lovhiflorikere have tillagt fenere Konger, fkyldes 

 Oldtidens Selviovgivning. Ogfaa fremmede Skiibentere fra 

 Oldtiden, naar de have havt god Leilighed til at kjende de 

 Danfkes Retsfkikke, f. Ex. Adam af Bremen, forljene at raad- 

 iores; heller ikke maa det Lys forfmaaes, fom kan erholdes 

 af de gamle Love, fom tillaegges Nordboer, der have nedfat 

 fig i fremmede Lande, eller af Annalifternes Beretninger om 

 deres faerdeles Vedlaegter, f. E. i Anledning af JNormannerne. 



