LX1II 



vexlede haarde Ord, drog Minos sin Seglring af Fingeren og kastede den 

 i Havet nied disse Ord: 'est du Poseidons Son, da lienter du mig inin 

 Ring paa Mavets Bund." Den unge Tin sens var ikke seen til at kaste sig 

 i de opro'rte Bolger og bragte, efter nogle Oieblikke, ei alene Minos Rin- 

 gen men ogsaa en gylden Krands sorn Atnphitrile, Poseidons Gemalinde, Ha- 

 vets Dronuing, havde skasnket ham. 



Bagsidens trende qvindelige Fignrer ere sammenstillede i noiagtig 

 Symmetrie mod Foisidens Gruppe, og tyde, lien paa de i.il/imi;de Kamplege> 

 for hvis Slifter Theseus angaves i Oldliden (see f. Ex. Plularctis Vita Tlie- 

 sei 30te Cap.; FJygin Fab. 273 o. s. v); og denne Overeeusstemmelse af 

 beggn Siders Forestillinger berettiger lil at antage at denne Krater bar vaj- 

 ret en Priisvase til Belonning lor Seier i et eller andet Isthtnixk Ridderspil. 



Justitsraad Molbevh bar meddeelt Selskabet et bistoiisk Foredrag om 

 de finniske og lappiske Folkelaerd, (or saa vrdt disse bave vavret og tildeels 

 endnu ere Iudbyggere i det skandinaviske Norden, om Foiholdet mellem de 

 nu, ved Naviiene F inner og Lapper adskilte Stammer; oin begges Forbold 

 til Nordens Iudbyggere al gotbisk Stamme og orn Vanskeligbederne ved 

 paa en hislorisk Vei, at afgjore Sporgsmaalet : om Firmer eller Lapper 

 bare vaaret den tidligere, fra Golber Stainmen forskjellige Folkesla3gt, i 

 Norden, orn hvis Tilvaerelse i Fortiden garnle Myther og Sagn synt-s at 

 vidne, og saaledes at betragte som Scandinaviens oprindelige eller aeldste 

 Iudbyggere. 



Den i Aaret 1833 efter Selskabets Foranstaltning, af en dertil ud- 

 nasvnt Corn mission underso'gte R une-Indskrift paa Rtinauio, (i Bit-kings Lehn, 

 Brakne Herred, Hoby Sogn), bar en af dens Medlemmer, Professor og Ge- 

 heime-Aichiyarius Finn Magnussen i Mai 1834 seet sig i Stand til at op- 

 lyse. Da Indskriften, saaledes som den af Commissionens naturforskende 

 Medlem Prof. Forc/i/iammer, ved de med Trsekkene blandede naturlige 

 Sprajkkers og Ridsers Af»ondring, paa Stedet var erkjendt at vaere indhug- 

 get af Menneskehamder, var bleven stukket i Kobber, og da Prof. Magnussen 

 jevnforte Kobberstikket med Originaltegningen, forsogte ban, efter tit at 

 have forgjajves prbvet paa at dichilTrere Indskriften paa saedvanlig Maade, 

 at la>se den bagfra, eller fra IJo'ire til Venstre , og dette lykkedes ham 

 over al Forventning, da ban strax tydelig fattede dens tre loiste Ord. Na- 

 turligviis fortsatte ban Laesningen pua saninie Maade, og iuden to Timer 

 var hele Indskriften, forsaavidt dens Trajk endnu ere syulige eller ubeska- 



