LXIX 



Rista ma 



ri'mastaj 



einn jyrir orfe hvert , 

 hvilkcn halve Strophe formodentlig kan antages for et Brudstykke af den 

 asldgamle versificerede Runetare; samt 



Litera runica vox erit unica si bene calles. 

 Paa denne Maade ere Odins , Freis, Rings og Haralds Navne her skrevne 

 som sande runiske Monogrammer — (at sige af den i Middelalderen be- 

 kjendte diplomatiske Art, forskjellig fra den numismatiske paa gamle grasske 

 og andre Mynter) svarende til de bekjendte for Christus, og mange menne- 

 skelige Egennavne fra Middelalderen. I Island vide vi at Troldkarlene 

 sarnmensatte 8 saadanne monogrammatiske Navne for det gamle Nordens he- 

 denske Guddomme, nemlig Baldur, Tyr, Thor, Odin, Loke, Hasuer, Fjo'I- 

 ner (Freyr?) og Frigga (Freya?) til Anvendelse ved Udo'velsen af deres 

 Troldomskunstcr , ligesom og til visse gamle Besvsrgelser forskjellige af 

 Odins Tilnavne. Paa samme Maade skreves Troldomscharakteren Thors 

 Hoved (pors hiifuft) m. fl. Hertil svare og, i Middelalderens Skrifter, de 

 saakaldte literce coarctatce, isasr den Art deraf som kaldes innexce eller im- 

 plexce (sammenbundne', indviklede Bogstaver eller Charakterer). Fra li"- 

 nende Configurationer nedstammede og de nordiske, vel og nedertydske Bo- 

 masrker, som fordum bestode af Runer, (ligesom endnu tildeels i Island, 

 Norge og Sverrig). Vaabenmasrker og Bomaerker af denne Oprindelse skulle 

 endog endnu findes i Nederlandene, hvoraf Westendorp (1824) har sogt at 

 vise at Runerne have der vreret almindelig brugte i Oldtidcn. Det kan 

 vel vasre at disse ere bragte derhen af hedenske Danske, af hvilke et stort 

 Antal nedsatte sig der, og opkaldte en vis Egn Danmark, efter deres Fss- 

 dreland. Vistnok er det hoist besynderligt at finde at den i vor Historie 

 noksom bekjendte hollandske Sigbrit (eller Sihbrit) seus at have betegnet 

 sit Navn ved et Rune-Monogram som er fuldkommen sammensat efter de 

 samme Regler, som de, der findes at vsere fulgte i Runamo-Indskriften; denne 

 sidstmeldte grajndser ellers naarmest saavel til forskjellige, hidindtil na?sten 

 ubekjendte Mindesmajrker i Sjaslland og Sonder-Jylland (som snart haabes at 

 blivesaavidt rnuligt oplyste) som visse Klippeskrlfter i Sverrig og Norge, samt til 

 de aeldste blandt de indviklede Runetegn, som findes iadskillige af Islands masrk- 

 vasrdigsteKlippehuler, hvilke de laerdeste Oldgrandskere (som Brynjulf Svendsen, 

 A rne Mngnussen og Eggert Olafsonjhave holdt f or at vaere de aeldste hedenske Trold- 



