LXXV 



Lasngde, og have desuden en anden Form. Svaslgtamderne ere ogsaa co-hi- 

 ske, men mindre end de ovrige og tillige spidsere. Bugfinnerne, ved hvis 

 Tilstedevasrelse den nye Fiskeslasgt issev adskiller sig fra Anarrhichas , sidde 

 kort foran Brystfinnerne, og taet ved hinanden. De have kun en La?ngde 

 af fire Linier eller udgjore ^ af Legemets hele Lamgde, og sammensa?ttes 

 af to enkelte og to deelte Straaler. Den ikke langt fra Nakken begyn- 

 dende Rygfinne, og den noget foran Bugprofilets Midte udgaaende Gadbor- 

 finne lobe sammen i Enden af Legemet og danne saaledes en uafsondret, 

 noget tilspidset Halefinne. Den fdrste Straale i begge disse Finner er ar- 

 ticuleret, "de folgende ere tillige deelte. De brede tilrundede Brystfinner 

 tajlle hver 19 fleerdeelte Straaler, og ere 1" li."' lange eller udgjore ora- 

 trent -f af Legemets Lamgde. I Gjaellekinden , som ikke kan bedaekkes af 

 det lille Gjasllelaag, er Straalernes Antal 6. De smaae tynde Skjsel ligge 

 dybt i Huden, og deres Rand er rundt omkring omgivet af samme, uden 

 at de komme i Beroring med hinanden, hvorved Huden faaer et glat og no- 

 gent Udseende. Den tykhudede og rummelige Mave bar en tilrundet Bnnd, 

 tast over hvilken den nederste Mavemunding befinder sig. Der gives ingen 

 Appendices pyloriece ', den meget membranose Tyndtarm udvider sig i Be- 

 gyndelsen til Mavens Diameter, men sammentrzekkes efter en kort Afstand 

 til \ af det forrige Gjennemsnit. Den ovrige Deel af Taimkanalen gjor 

 tvende Boininger. Leveren er kort og tolappet, og den stoie Galdeblasre 

 ligger frit imellem Lapperne. 



Denne Slasgt bar Forfatteren optaget i den gronlandske Fauna under 

 Navnet Lycodes, for at bringe dens Lighed med Soeulven i Erindring. 

 Arten selv bliver benarvnt Vahlli efter Indsenderen , den naturhistoriske 

 Reisende i Gronland, som fandt det 14 Tommer lange Individuum i Maven 

 paa en Haifisk (Scymnus borealis Scoresb.), der blev funget i Fjorden ved 

 Julianehaab. 



Den anden Art henhorer til den af Cupier opstillede Slxgt Parqle- 

 pis, hvis samtlige Arter hidiudtil kun fandtes i Middelhavet, og forst ere 

 beskrevne i Risso'. Det vilde vasre en besynderlig Anomalie, hvis denne 

 Slasgtsform skulde overspringe saa mange mellemliggende Bredegrader, og 

 forst vise sig igjen paa den 61° nordlig Brede og under en saa meget vest- 

 ligere Lasngde. Det er sandsynligere at antage, at det er Mangel paa IagU 

 tagelser, som lode den savnes i det europaeiske Kysthav og i Nordsoen. 



(10*) 



