LXLIX 



kaldte almindelige eller philosophiske Grammatik Forsommelsen af en sin- 

 dig, alt Uvedkommende udsondrende Begraendsning af de grammatikalske 

 Forestillingers sajregue Mark, og en deraf opslaaende Higen deels efter at 

 finde Parallelismer imellem de grammatikalske Forestillinger og Former og 

 Forestillingsraekker af en ganske anden Art, deels efter at soge i Sprogenes 

 Bygning Udtryk af det, som i den slet. ikke findes, Noget, bvorved man 

 just troer at sikkre Sprogstudiets Vigtigbed og Betydning. Sprogets Opgave 

 fastsattes af Forfatteren at xaare, "na?st Benasvnelsen af Forestillingerne, i 

 •Sastningen at fremstille den Forbindelse af enkelte Forestillinger, der hos den 

 Talende med Bevidsthed ere satnmenfattede til Totalforestillingen om en vis 

 Tilvasrelse eller Dandling, saaledes, som de ere sammenfattede, og i det 

 Forliold for Indbiidningskraftens Anskuelse, hvori de sees." Ijeraf folger da 

 at 'Men almindelige indledende Sprogbetragtning bar at undersoge, bvad der 

 i det, der under Udtalelsen af en Sastning, staaer for Anskuelsen, foruden 

 de enkelte Forestillinger, bvis Combination giver Indholdet, og for bvilke 

 Sproget fo'rst og lettest fik Navne og Ord, endvidere fordrer eller dog kan 

 foranledige Betegnelse for at vise Forbindelsens Art, de enkelte Forestillin- 

 gers Optagelsesmaade deri, og TotalforestillingenS Forbold for selve An- 

 skuelsen." 



Til (Jrund for det grammatikalske Kjon ligger en dobbelt af Pbanta- 

 aien ud over den naturlige Virkeligbeds Graendser foretagen Classification 

 af Gjenstandene efter deres Analogie med eller Modsastuing til det talende 

 Menneskes Vsssen, deels som levende og livlose, deels som analoge med le- 

 vende mandlige eller qvindelige Vaesener. Disse to Classificationer kunne 

 saavel fremtrasde liver for sig som forbundne til Frembringelsen af en Tre- 

 lied, skondt ved forste Oiekast den egentlige Kjdnsinddeling synes at for- 

 udsaette den anden; men Sprogdannelsens Vei er ikke den logiske Reflexions. 

 Den de enkelte Ord ifolge disse Classificationer ledsagende Biforestil- 

 ling kan aldeles ikke tsenkes at bave bavt Indflydelse paa den oprindelige 

 Orddannelse selv, beller ikke i Sa?tningens Dannelse er der nogen Opfor- 

 dring til at udbaeve den. I den pronominalske Betegnelse synes derimod 

 baade at vsere en Opfordring til at antyde den blot i Almindeligbed paa- 

 pegede Gjenstands Classe og en Leiligbed til ved en feelleds Lydmodifica- 

 tion at skabe et Tegn for Classen. Fra Pronominerne synes derfor for 

 storste Del en det grammatikalske Kjon at vsere gaaet ud eller endog alt 

 det, der scedvanlig betragtes som Yttring af Kjonsforestillingen. Men der 



(13*) 



