CI 



cgentlige Kjonsinddeling har gjort sig gieldende i Dannelsen af Flecrtallet 

 af Substantiverne, i det her hiin Adskillelse ene har bestcmt Valget af Fleer - 

 talsmasrkerne, der ere ftelleds for Masculin og Feminin (£ eller *), og saer- 

 egne for Neutrum (a), medens derimod i den semitiske Sprogaet den egent- 

 lige Kionsinddeling, der i Enkelttallet sondrer Ordene, ogsaa fastholdes * 

 Fleertalsdannelsen med Udelukkelse af den anden Classiilcation. Det nu- 

 vaerende Danskes Dobhelthed (det temmelig uegentlig saakaldte Fcelleds- og 

 Hverkenkjoii) liar saaledes en masrkvamlig Analogie mcd Sanskrit, Grajsk og 

 Latin, fra hvis Kjonsinddeling det ellers fjerner sig. Her flndes tillige et 

 Punkt, hvor det cr ta?nkeligt, at Classilicationer af den her omhandlede Art 

 kunne vasre virksomme (til at bestemrne Ordenes forskjellige Fleertalsform) 

 i Sprog, som man vilde fradomme alt grammatisk Kjon eller analog Classi- 

 fication af Substantiverne, furdi Adskillelsen ikke selvstaandig viser sig i 

 Pronominalbetegnelsen eller i Prasdicatet. Ilerfra gik Prof. Madvig over 

 til at vise, at den ovrige Adskillelse af Masculin og Neutrum i Sanskrit, 

 Latin og Gia?sk ikke frembyder en egen Masculin- eller Neutrums-Endelse, 

 men er opstaact derved, at, medens man oprindelig kun havde een Hoved- 

 casus for Ordet i de directe Hovedrelationer som Subject og Object i Saet- 

 ningen , der cgentlig var Ordets Grundfortn i Modsaetning til de specielle 

 oblique Casus, man efteihaanden ved de Gjenstande, der som levende frem- 

 traadte med en sasregen AfTcction for Phantasieu, udhasvede paa en egen 

 Maade Opfatningen af dem som energiske og handlende. eller dannede en 

 Nominativ ved en Eudelse, der er eiendommelig og faslieds for det Leven- 

 des Classe (Masculin og Feminin), kun at Substantiver , der ere dannede 

 mod speciel Femininendelse, ikke autage Nominalivendelsen s ( mons og pal" 

 lis, men mensa). Prof. Madvig oplyste udforligere denne for Casuslajrens 

 Behandiing vigtige Samrnenstilling af Nominativ og Accusativ som oprindelig 

 een Casus, hvis faslleds Form blev tilbage som Accusativ, i det i Sanskrit, 

 Grassk og Latin Accusativen ikke dannes ved noget til Ordstammen foict 

 betydende Element, men er denne selv med en sig euplionisk tilsluttende 

 Nasallyd, der gjentindes i Graekernes v iCpeXxvsixov og har en Movedaualogie 

 i den arabiske Nunnation. Ilerved er tillige Elisionen af denne L) r d i 

 Latin (m) forklaret og det Phasnomen, at i Sprogomveltuinger saa ofte Ag*- 

 cueativen er bleven Nominativ, som i Nygraask, Italiensk og Dansk. 

 Afbandlingen er trykt i Selskabets Skrifter. 



