LXL 



stand, saaledes, at lian fbrst bar anfort, hvad lian anseer for det Bedste og 

 Tilforladeligste herorn bos de gamle Forfattere, derpaa herort hvad ban 

 veed om adskillige Forsog i den nyere Tid paa at stige op til den Kory- 

 ciske Grotte, og endelig beskrevet denne saaledes, som han saae den ved 

 bans fdrste Opbold i Gra?kenland (det var den 13 Januar 1811) efter en 

 temmelig vanskelig Bjergvandring, fra Delpbi (Kastri) af, derop, 



I. Hvad selve Gra?kernes Forestillinger om denne Grotte og deres 

 Yttringer om dens Benaevnelse og Beskaffenbed angaaer, da slutte de sig, som 

 sasdvanligt, til Mythen og celdgamle Localsagn. Mythen siger: at Nympben 

 Korycia (K«£u#/«)» Datter af Flodguden Plistos, (Hks'iarog) o. Personificatio- 

 nen af den muntre lille Flod, som udspringer paa selve Parnasset, slynger 

 sig nordlig og ostlig om Delpbiteri'assens Fod, lortsaetter sit Lob sydlig, over 

 den crissasiske Slette, og udgyder sig i den crissaeiske Havbugt — blev ved 

 A pollen Moder til Lykoros , en Heros, som anlagte, paa en af Parnassets 

 hoieste Terrasser, en aoldgammel Stad Lykoria (Auxaneta,) som siden forlo- 

 des af en af bans Descendenter , Delphos, efter hvem det, siden saa beronite 

 Delphi, anlagt paa en lavere og beqvemmere Terrasse af Bjerget, benasvne- 

 des. Efter Lykoros' Moder altsaa, Flodguden Plistos' Datter, Nympben Cory- 

 cla, iils. den maerkelige Fieldgrotte sit Navn. 



Da denne tidlig var indviet til Corycia og bendes Folge, som slet- 

 hen kaldtes "Koryciske Nympher? thi alle store Nympber bave andre af 

 samme Art i deres Folge, efter Groekerncs religiose Forestillinger, og da 

 Folketroen antog disse at bore, stundom til ^4pollons, sjecjvanligst til Bac- 

 chus's og Pans Ledsagerinder, saa f orstaaer det sig af sig selv, at baade disse 

 mytbiske Personer og den masrkelige Localitet, de tyde ben paa , ofte om- 

 tales bos Digterne. Men da deslige Steder , saa skjonne de end i mythisk 

 og poetisk Henseende kunne vaare, ikke lede til uogen klarere Indsigt i Sa- 

 gens reelle Beskaffenbed, bvorom det ber er at gjore, saa bar Forfatteren 

 ikkun anfort et Par af Digternes Yttringer om denne Sag {^Eschylos Eu- 

 meniderne v. 22.; Euripides Baccba? v. 556 fgg ; Jon. v. 492 o. s. v.) 



Vigtigere ere de Oplysninger, der findes bos de geographiske Forfat- 

 tere, isasr bos Strabo og Pausanias. 



Strabo siger om den koryciske Grotte folgende (i den 9de Bog af 

 bans geograpbiske Vaerk, pag. 417 af Casaubonus' Udgave.) 



"Hele Parnasset er et belligt Bjerg , som indbefattcr mange Grotter 

 og andre Steder, som ere indviede til Dyrkelse og boldes i jEre. Den navn- 



