LXLI 



kundigste og skionnesle af dem alle er den. Nymphegro.tte, som kaldes Ko- 

 rjcion, ligesom hiiu i Cilicien." 



Dette Sted behover ingen videre Forklaring, men inden Forfatteren 

 forlader det, bar ban blot bemasrket, at Strabo selv bar beskevet den anden, 

 de Coryciske Nympher indviede, Grotte i Cilicien (hvilken ban ber blot 

 naevner) i den XlVde Bog af hans Geograpbi pag. 670-671 (ed. Casaub.), 

 bvor ban, iblandt mange andre masrkelige Yttringer om det Ciliciske Cory- 

 cion, ogsaa bar den, at den bedste Saffron {K$>oxog) voxte i denne Grotte. Stra- 

 bos Ord om det Ciliciske Corycion ere smukke og maleriske, men en langt 

 pomposere Beskrivelse af dette Nympbaeon baves af Pomponius Mela, (De 

 situ orbis 1. cap, 13 §. 3) som flier til den Formodning, at den store Ci- 

 liciske Grotte er en i den fjernere Oldtid udbvsendt Vulkan , som f. Ex. 

 Albano-sden, JSemi-soen og Vallericcia paa Albanerbjergene ved Rom, hvilke 

 alle i Fortiden vare Vulkaner, men udbrasndte laenge fdrend Roms Anlseg- 

 gelse. Det er ikke Forfatteren bekjendt, at nogen nyere Reisende bar be- 

 sogt det masrkvasrdige Sted i Cilicien, men alle vedkommende Yttringer af 

 antike Forfattere bar C. H. Tzchucke samlet med stor Belassthed og Flid i 

 sine Notis exegeticis ad Melam. Saa meget i Forbigaaende om det Cili- 

 ciske Corycion. 



Hvad nu fremdeles de antike Beskrivelser af den store Grotte paa 

 Parnasset angaaer, da er Pausanias's den masrkeligste af dem, vi endnu have 

 tilbagej og Forfatteren anseer det for bensigtsmaessigst, at meddele det Sted 

 af denne Forfatter, nemlig i Xde Bogs 32 Capitel in extenso (men som i 

 nasrvasrende Udtog blot kan citeres) bvor ban udfo'rlig bmtaler denne 

 Gjenstand. 



Derpaa gaaer Forfatteren over til det andet Formaal for denne Med- 

 delelse, nemlig at angive de Forsog i den moderne Tid, som ere blevne 

 ham bekjendte, paa at stige op til det Parnassiske Korycion, og endelig at 

 beskrive det saaledes, som Baron Stackelberg og han bave fundet samme. 



II. Opmuntrede ved Gjenstandens Masrkvasrdigbeder og de gamle 

 Forfatteres Angivelser om denne Grottes Beskaflenbed, isasr om dens under- 

 lige Stalaktit-Crystallisationer, forsogte moderne Reisende allerede i det 17de 

 Aarhundrede, at bestige Parnasset, og at finde den navnkundige Hule, men 

 nassten bestandigen forgjajves. tVheler og Spon (som reiste sammen i Aarene 

 1673-1677, eg bvis Boger, endskjondt med alle de Mangier, som deres Tid 

 forte med s*'g, ere af stor Vigtigbed for alle senere Undersogelser i Grasken- 



12* 



