LYIH 



slet ikke virkede paa den ligeoverfor staaende lodrette Deel af Naalen, men 

 kun paa den horizontale. Endskjondt en saadan Tanke vel lod sig gjen- 

 drive ved mathematiske Grunde, syntes dog den experimentale Vei her at 

 v«re den korteste. Paa den horizontale Deel af Naalen befsestedes en an- 

 den af samme Lamgde som denne Deel, men i modsat Reining. Dens 

 magnetiske Kraft var langt storre end den som fandtes i den hori- 

 zontale Deel, hvorom man ved Forsog let overbeviste sig. Uagtet dette 

 Tillseg, virkede den electriskgjennemstrommede Leder ligesaadan j)aa den 

 som for. Denne hele Sum af Experimenter synes uforenelig med Amperes 

 ■ Theorie. 



Elatsraad Orsted har ligeledes i Selskabet fremsat Betragtninger over 

 Forholdet mellem Lyden, Lyset, Varmen og Electriciteten. Det korteUd- 

 tog heraf kan ikke gjore Ferdring paa heelt igjennem at va?re tydeligt, 

 iiden for dem , der allerede tidligere have fulgt Gangen af.hans Tanker 

 herover. Foruden de andre vigtige Grunde, der vise at man ikke fra en 

 vis Grundliighed mellem Lyset og Lyden tor slutte til en Farvemusik, gjor 

 ban opmasrksom paa at Svingningernes Antal i de Lysbo'Iger , der have den 

 storste Hastighed, ikke stiger til det dobbelte af dem som have den mind- 

 ste, med mindre man maaskee vilde sammenligne det prismatiske Farvebil- 

 leds dybeste, men svageste Violet med. dets mindst synlige Rodt, over 

 hvilke to Farvers Straaler vi ikke have egentlige Maalinger. Det Slaegt- 

 skab der findes mellem det sandselige Indtryk af Farvebilledets yderste Ro- 

 de og yderste Violet, kunde derimod muligen forestries som Fo'lgen af, at 

 der i dette var 2 Gange saa mange Svingninger som i hiint. Alle Soelly- 

 sets Farver skulde da staae i samme Forhold til hverandre, som de Toner 

 der indsluttes i een Octav. Om Lys og Varme gjentager ban den allerede 

 af ham for lang Tid siden fremsatte Bemasrkning ; at de kun ere forskjel- 

 lige ved en indvortes Svingningshastighed. Dersom altsaa Lyset bestaaer i 

 ^Ithersvingninger, saa maa ogsaa Varmen bestaae deri. Herved fores han 

 til yderligere at bekra;fte sin allerede i 1813 fremsatte Mening, at al Varme 

 er Straalevarme , og at den Varme, som kaldes ledet, kun er en indvortes 

 mellem Grunddelene frem- og tilbagestraalende Varme. Heraf f ulgte da 

 atter, at naar et Legeme forsasttes i en ny Tilstand, hvori den indvortes 

 Varmestraaling gaaer hurtigere, udsender Legemet pludseligt flere Varme- 

 straaler, hvorved Varme vorder fri , men kommer det i en Tilstand, hvori 

 den indvortes Straaling gaaer langsommere, eller maaskee rettere, finder 



