28 



Hensyn liar tag-et til det Aandelig-e i Menneskcts Sjel, Jiar man ihke kunnet 

 finde dennc Afhandling* at indcholde nog-et tilfredsstillendeBidrag- til Opg-avens 

 Besvarelse. Ei mere fyldestgjorende have vi fun det den fjerde Afhandling* 

 med Devise: li Der Mensch, theilweise Geist, theihveis' Natur^ fuhlt und er- 

 kennt Gottes Spur-" vi knnne alene betragte den som et forste Udkast, hvilket, 

 naar det skulde blive tiffredsstillendc, maatte underl:a9tcs en ny Bearbeidelse, 

 hvorved Forfatteren lod de ikke faa til Sagen henhorende Sporg-smaal, som 

 ere undgaaede hans Opmaerksomhcd , komme under Betragtning-, hvilket da 

 vei bnrde have til Folg-e, at han vildc indsce at han ikke kundc blive staaende 

 ved sin naervaerende, til Sensualisme graendsende Auskuelse. Langt mere, 

 endskjondt i forskjellig- Heenseende, tilfrcdsslillet har derimod Classen fundet 

 sig" ved de tvende Afhandling-er, den cndnu har at omtalc. Den Afbandling*, 

 som bar til Devise af Plato: "^X^S °^ v 9 1J ' a - v *£- w * ^oyou xaravovjcjai etc.", har 

 et hi art Forcdrag*, i hvilket Forfatteren med Conseqvents gjennemforer sin 

 ecng-ang- lagte Plan, og den er fra den videnskabelig-e Udforclses Side, eller 

 i Henseendc til det saakaldte Formelle, meg-et at beromme. Men, da Forfat- 

 teren indskrankcr sig- til at betragte det Aandeligc som Spontancitet og: det 

 Sandselig-e som Receptivitet og- saaledes blot forudsaetter Sjelens aandelig-e og* 

 sandselig-e Iudhold uden at udvikle hvori det bestaacr, mangier Af handling-en 

 den forlangte Undersogclsc om Grunden til det omspurgte dobbclte Forhold, 

 og- derfor dettes Bestemmelse ifolg-e en saadan Grund samt Udviklingen af 

 dets vig-tig-ste Folg-cr. Den anden Afhandling- med Motto af Montaigne "11 

 faut ordonner a fame, non de se tirer a quartier etc." bcskjaeftiger sig" vel 

 i den hele Betrag-tning- med det Aandclig-e og- det Sandselige i den menne- 

 skclige Sjel, eller Aand (hvilken Benaevnelse Forfatteren foretraekker) , men, 

 da Forfatteren blot g*aaer ud fra det Synspunkt, at denne aabenbarer sig* 

 som en det Aandelig-e og* det Sandselig-e omfattcndc Drift, meddeler han vel 

 i Medfor af denne Anskuelsesmaade en udforlig- Betrag-tning- over de i Grund- 

 driften indbefattede lavere og- hoiere Drifter, efter de Hovedclasser, til hvilke 

 han henforer dcm* men betrag-ter dog- det Aandelig-e og- det Sandselig-e blot 

 i det Enkelte r uden Forsog- paa at udlede deres Grundvaesen. Hcraf fnlglc 

 at hans Definitioner af det Aandeligc og* det Sandselig-e ikke ere RcaldeGni- 

 tioner, men blot tilkjendegive Forholdet mellem deres Gjenstande uden at 

 oplyse hvori disse eg-entlig* bestaae, og* at Forfatteren, idet han bestemmer 



