i8 



I Hovedsag-en synes del Kongelige Danske Videnskahcrnes Selskah, vcd 

 den af det i Aaret 1833 foranstaltedc videnskahclige Undersogelsc af Rn- 

 namo-Klippen at have lost dennc for vor Historie hoist vigtige Opgave. Denne 

 Losning- kan dog* ikke alene siges at vaere vigtig for den egentlig enkelte 

 Gjeuslands, men og for dens fnldt saa belydelige Folgers Skyld. Den nven- 

 tcde, i mange Aarhnndreder forgjaeves sogte, Oplysning- henvendte den almin- 

 delig-e Opmaerksomhed paa seldgamle Darishe Steenskrifter af en lignende Art, 

 hvis Tilvaerelsc man laenge havde t«*enkt sig- som umuelig, og" snart Jonnedcs 

 den vakte Forskning med forskjellige nyc Opdagelser, som naermerc villc om- 

 handlcs i det Folgendc. 



At Xaturvidenskabernc og Oldgrandskningen, med Hensyn til vigtige 

 Kjcndsgjerning-cr , knnnc gjensidig oplysc hinanden, er i den nyeste Tid paa 

 forskjellige Maader blevet tilstraekkelig- godtgjort, endog", navnlig- ved den 

 nysnaevntc Undersog-elscs Hovcd-Rcsnltater, — thi nden Xaturforskerens klarc 

 Blik og- virksomme Bistand vildc Rnnamo-Indskriftens rette Belydning- rimclig- 

 viis til evig' Tid have blevet en nndforskelig" Hcmmclighed selv for den mest 

 rnnekyndige Oldgrandsker. 



For at denne hidindtil ubekjendte og" saa ofte for nforklarlig- erklae- 

 rcde Indskrift kunde, saavidt mueligt, i allc Hcnseender stifles i det rette 

 Lys, ansaaes det niidvendigt at anstille en omhygg-elig Droftning af Runernes 

 hoje Alder og" Brugr i Aimindclighcd. Herom have hidindtil, som bekjendt, 

 de Lserdes Meningcr vaeret yderst deelte og hinanden modstridende, isser med 

 Hensyn til Runcskriflens Anvendelse ved Indridsning- eller Indhiigning' paa 

 Stcen i vort Xordcn. Forskjellige Svenske Forfattcrc i det iOdc og!7deAar- 

 hundrcde ansaac saaledes nog^le blandt Svcrrigs Runestene for Mindesmaerker 

 fra Verdens aeldstc Tidcr, satte for eller kort efter Syndfloden. Rndbeck fandt 

 at baade Isis og" Osiris ornmeldtes i deres Indskrifter, endskjont Japhet selv, 

 efter bans Mcning- var kommet til Svcrrig og havde bosat sig' der, men bans 

 Eflerkommcre uddroge siden derfra og- overvandt Enropas, Asicns og 1 Afrikas 

 vigtigste Folk, blandt hvilke den JEg-yptiskc, Gra;ske og- Romerske Mytholo- 

 g-ic vidcre nddannedes, skjont egentlig- hjemmehorende her i Xorden o. s. v. 

 Man kan ikke undres over at saadanne Literatorer faldt paa de Tanker, at 

 Grrekeme og- selv adskillig-e Asiatiske Folk havde laant deres Bog-staver af 

 Runeskriften, men forundcrligt maa det vistnok forekomme os, at ag-tede Svenske 



