19 



Oldgrandskere i det Ifide Aarhundrcdc, navnlig Peringskbld , blandt dc 

 svenske llunestcnc vilde have fundet Magogs, Japhcts Sons Ligsteen, og at 

 lldgivercn af Bautil, et af de vigtigstc Vaerker der endnu haves i Runefaget, 

 Gbranson Jaeste en af de ved ham samlcdc Indskrifter saaledes, at den var 

 hlcvcn affattet til Erindring efter de Maend, som havde vaeret med Noah i 

 Arisen. Vaerfcct udkom dog 1 i Aaret J 750 efter Christi Fodsel. Slige Urime- 

 ligheder tnaattc snart lede til Bekraeftelsen aT den gamlc Stetning, atYdcrlig- 

 hederne gjernc kommc til at berore hinanden. Sindigcre svenske Runegrand- 

 skere, isaer Olaus Celsius og JSils Brocman, indsaac snart det vrange og 

 latterlige i hine Forklaringer, hvis ftildkonme Grundldshed de tilstraekkelig 

 godtgjorde, — men derimod kan det ikke naegtes, at de selv ingenlnndc for- 

 stode Runcstcnenes, tildeels fra Skjaldene laante, ja ikke engang det saedvan* 

 lige simple oldnordiske Sprog, saaledes som de burde, hvorfor de fbrfaldt 

 til den inldkommcii modsattc men dog naesten ligesaa ngrundede Indbildning: 

 at der ingen Runestcne gaves, der vare aeldre end Kristcndommens lndforelsc 

 i Sverrig. Denne Tro blev efterhaanden saa kraftig udbredt der i Riget, at 

 selv dc mest beromte blandt dets Oldgrandskere i vore Dage, Sjbborg og 

 Liljegren, tilsidst antoge den for fuldt og fast. Ikke desmindre crkjendte dog 

 de tre sidstnaevnte Forfattere, at Runerne deels som Skrifttegn, deels som 

 inagiske Characterer, havde vaeret i Brug baade i Skandinavicn og Tydskland, 

 i disse Landes hedenske Tidsalder. Sverrigs liyndigste Historieskrivere i det 

 I8de og 19de Aarhnndrede, Lagerbring, Geijer og Strinnholm ligesom og 

 dets Jaerde Oldgrandskere Burman, JVallman o. fl. ere derimod alle enige i 

 at antage Runernes Brug i det hedenske Norden, ikke alcne til Indskrifter 

 paa Trae, men ogsaa paa Steen. 



De fleste danske Forfattere kunne og siges at have holdt Middelveien 

 i dettc videnskabelige Anliggende. 



Seer man hen til dcres og andres Meninger om de nordiske Rimers 

 Herkomst, have de vaeret saaledes dcelte: 



Sure, JVorm, Grotius, Bartholin, Verelius, Torfteus, Schbning, 

 Suhm, Lagerbring , Vedel Simonsen, Vedel Jarlsberg, fJ^erlauff, Bash, 

 Skule Thorlacius , Burman, Ahrendt, Sjbborg, Wallman, Brynjulfseno.fi., 

 udledc Runernes Oprindelse fra Asicn, navnlig enteu fra den store Katika- 

 siske Bjergstraekning eller Landcne ved det sorte Hav, hvor Graekcrne meget 



3* 



