26 



ncs Engelstofts Mening, at Ilnnernc paa den Tid i Island var den alinindcligc 

 Shrift, at finde fuldkoinmen Bekraeftelse hervcd. Flere ligncnde Indskrifter 

 vare lamge forlien hlevne opdagede i forskjcllige andrc islandske Iluler, og 

 af den grundlaerde Eggert Olafsen erkjendte for at bore til de aeldstc liedcn- 

 she Rimer. 0) En Indsl;rift fra Nordens hedcnske Tidsalder, paa en i Skaanc 

 nylig fnnden Stcenring (tilhorende Hr. Prof* Kidder Xilsson), i Runamoskrif- 

 tens Stil (men dog gaaende fra Venstre til Hoire) angaacndc en Hakon Jail, 

 som havde ladet et helligt Sled (Ting- eller Oflcr-Sted) indhegne, o. s. v. 

 7) Ret nylig Iiavde Forfatteren sogt at dechiflrcrc forskjcllige korte Rnne- 

 Indskriftcr paa en knfisk Solv-Mynt (efter Lindbergs Laesning fra Aaret 845 

 efter Cliristi Fodsel) formodentlig slaaet i Turkestan, men fnndet paa Born- 

 holm; de ved Ridsning' eller Graveling tilfoiede Runeindskrifter synes, paa 

 den ene Side, at vaere indridsede i Island, medens det cndnn var hedensk, i 

 Aaret 975, men de paa den anden Side, som tildeels ere angelsaxiske eller 

 tydske, dcels aabenbar kristelige, kort derefter i Danmark, mnelig- og tildeels 

 i Storbritannien, o. s. v. Paa den licdenske Side forekommer her en meget 

 sammensat Character af Runamo-Arten; de ovrige Iudskrifter udgjorc en Blan- 

 ding af nordiske og* angelsaxiske Runer. 



Af det om Runamoindskriften al'erede pnblicerede cr del bekjendt, at 

 den for en stor Ueel bestaaer af de saakaldtc Bindevnncr, dcr vel allcredc 

 omineldtes af Worm efter islandske Efterrctninger, endog paa en temmelig 

 rigtig, om end ikke tilstraekkelig ndforlig Maade, men de vare dog hidindtii 

 ikkc hlevne praktisk oplystc af danskc Rnncmonumcnler, paa hvilke de indtil 

 1833 kmi sjelden fandtes, med Undtagelse af en vis Art blant dem, der op- 

 dagedes paa enkeltc Slene, og analysercdes af Skule Thorlacius og JVerlaufl\ 

 som gave dem Navn af vertikale Runer. Adskillige Indskrifler af den mere 

 sammensatte Art var i Midten af det I8de Aarhundrede opdagede og dcchiC- 

 frerefle i Island af Eggert Olafsen, f. Ex. paa HeJten Kjartan Olafsens Grav- 

 slecn, omtrcnt fra Aaret 1002, et af llcdendommens og Kristendommens 

 Graendseaar der i Landet. 



Ved disse i nyere Tider gjorfe, men dog cndnu ikke i noget trykt 

 systcmatisk Vserk over Rnnerne tilstiwkkelig bekjendfgjorte eller ndviklcde 

 Opdagelser, der dog tildeels kunue siges at va?re til stor Oplysning for Ru- 

 namoindskriften, med Hensvn til dens indviklede Frem^llingsmaade af (ha- 



