liar en levende naervaerende Overbeviisning om at bans store og gode Forsaetler 

 have Rodfaeste i Folkets Hjerte, og hvor Folkets Kjerlighed stedse naeres ved 

 Overbeviisningen om Kongens Kraft og gode Villie. Da de Ord, som tales i 

 Kongernes hoie Sale, i vore Tider gjenlyde til de fjerneste Hytter, vil ogsaa det, 

 som her er talt, vaere et Bidrag, om end nok saa ringe, til at oplive og ved- 

 ligeholde den Kjerlighed mellem Folk og Konge, som er det danske Folks 

 gamle Natur. 



Vi nedbede Guds Bistand og rige Velsignelse over Deres Majestaet og vort 

 elskede Fodeland, som De kaldtes til at styre. 



Hs. Majestaets Svar herpaa var, saavidt det efter en Tilhorers Hukommelse 

 kan gjengives, folgende. 



„Jeg finder en sand Tilfredsstillelse ved de Folelser, De bevidne mig. 

 Ingen kan dybere end jeg fole det store Tab, Landet nylig har lidt. Min for- 

 evigede Forgjaenger har gjort meget for Videnskaberne ; jeg vil straebe, ogsaa 

 heri at folge hans Exempel. — De have ikke feilet, naar De holde Dem over- 

 beviste om min Kjerlighed til Oplysning og Videnskaber, og min Erkjendelse 

 af disses Nodvendighed til Menneskeslaegtens Lykke og Staternes Blomstren. 

 Det har vaeret mig en sand Fornoielse at fore Forsaedet i Videnskabernes Sel- 

 skab, og min nye Stilling skal ikke skille mig derfra. Vel kan jeg ikke mere, 

 som forhen, stadigt mode i Deres Sammenkomster; men saa ofte som skee kan 

 vil jeg lade Selskabet samles hos mig, hvad enten dette saa skeer paa Chri- 

 stiansborg, eller i denne Bolig, og vil da fore Forsaedet imellem Dem. Hvad 

 ellers der forhandles i Selskabet, derom kan Secretairen aflaegge mig Beretning, 

 og forsaavidt Noget dertil egner sig, forud melde mig det. Jeg vil iovrigt over- 

 lade det til Selskabets egen Afgjorelse, om De ville vaelge en Vicepraesident, eller 

 forholde Dem efter Vedtaegternes Bestemmelse for Fremgangsmaaden i Praesi- 

 dentens Fravaerelse. De ville sikkert ikke ophore fortsat at arbeide med Kraft 

 paa Videnskabernes Berigelse til Gavn og Mre for Faedrenelandet. Intet skal 

 glaede mig inderligere end at fremme Selskabets Bedste. 



I Selskabet for Naturlaerens Udbredelse har jeg ligeledes med megen Til— 

 fredshed fort Forsaedet, og glaedet mig over den Iver og det Held, hvormed 

 det har arbeidet paa at udbrede Sands for Naturkundskaber og deres Anvendelse 

 ikke blot i vor Naerhed, men ogsaa i Landets forskjcllige Dele. Ikke heller fra 

 dette Selskab vil jeg skille mig; vel maa jeg nu overlade Ledningen af Forret- 



