24 



tale Magnetkraft og Ekliptikens Skraahed er mindst, naar den opstigende 

 Knude er 180 Grader herfra. „Maanens Indflydelse paa Jordens magnetiske 

 Kraefter," siger Forfatteren, „kan enten vaere umiddelbar eller middelbar. Naar 

 dens Banes opstigende Knude ligger ved Foraarsjevndognspunktet, saa danner 

 Banens Flade en Vinkel af 28| Grad med ^Eqvator, og Maanen fjerner sig i 

 hvert Omlob vexelvis 28a Grad paa begge Sider af iEqvator. Ligger Knuden 

 ved Efteraarsjevndognspunktet, saa danner Banens Flade kun en Vinkel af 

 18§ Grad med iEqvator, og Maanen fjerner sig i hvert Omlob ikke mere end 

 18§ Grad fra Jordens iEqvator. Besidder Maanen magnetiske Kraefter ligesom 

 Jorden, saa maa dens forskjellige Stilling mod Jordens Axe i disse to Perioder 

 have forskjellig Indflydelse paa Jordens magnetiske Kraefter. Ogsaa en anden 

 umiddelbar Virkning kan vaere taenkelig. Naar to Legemer af forskjellig Art 

 berore hinanden, saa opstaaer chemiske Virkninger, som altid ere ledsagede 

 af elektriske, altsaa (efter Orsteds Opdagelse) tillige af magnetiske Kraefter. I 

 nogle Legemer opvaekkes Elektricitet ved Opvarming, i andre ved et blot me- 

 chanisk Tryk. Muligt kan det vaere, at ethvert dynamisk Forhold f. Ex. At- 

 tractionsforholdet imellem to saa store Masser, som Jorden og Maanen, kan 

 Iremkalde en svag Differents i de modsatte elektriske og magnetiske Kraefter, 

 som ellers binde hinanden. Vide vi med Vished, om de elektriske og magne- 

 tiske Kraefter ere vaesentlig forskjellige fra Gravitationen, eller blot specielle 

 Yttringer eller Modificationer af samme? Var dette saa, da vilde Maanen have 

 en anden Virkning paa Jordens magnetiske Polaritet, naar den fjerner sig 282 

 Grad paa begge Sider af iEqvater, end naar denne Afvigelse kun er 18| Grad. 

 Men Maanens Indflydelse kan ogsaa blot vaere middelbar, idet dens Banes for- 

 skjellige Beliggenhed frembringer en liden Forandring i Ekliptikskraaheden. 

 Sollysets Virkning maa vel ansees som Hovedkilden , idetmindste til de mindre 

 Forandringer i Jordens magnetiske Tilstand. I de to Maaneder Marts og Sep- 

 tember, da Solen gaaer over fra sydlig til nordlig, eller fra nordlig til sydlig 

 Deklination, og den ene Jordens Pol begynder at beskinnes og opvarmes af 

 Solens Straaler, den anden afkjoles og indtraede i Skygge, ere Nordlysene hyp- 

 pigst , hvilket bebuder en Ophaevelse af Ligevaegten i Jordens magnetiske 

 Kraefter." 



Vi maae her indskraenke os til denne korte Meddelelse: de skarpsindige 



