50 



for enhver Fordoms Indflydelse , da han aldrig havde gjort sig bekjendt med 

 Runeskrifter. Efter at denne Udskilning af de kunstige Ridser fra de naturlige 

 var udfort, tegnedes det hele af en ovet og noiagtig Tegner. Efter hans Ar- 

 beide har man ladet udfore to Kobberstik, hvoraf det ene forestiller Rid- 

 serne saaledes som de opfattedes af Tegneren , men det andet fremstiller de 

 kunstige Ridser staerkere antydede og derved kjendeligere end de naturlige. 

 Etatsraad Finn Magnusen erkjendte strax Skriften for at vaere runisk, men af 

 en meget indviklet Art, og tilstod at han ikke kunde finde nogen Mening deri. 

 Det samme vedblev han endnu at erklsere medens Tegningerne bleve stukne 

 i Kobber, indtil han endelig ved at see dem paa Kobbertavlen , kom paa den 

 Tanke, at den maatte laeses fra hoire til venstre. Nu fandt han strax de Ord, 

 som ikke vare skrevne med Binderuner meget laeselige, og de ovrige forstaae- 

 lige ved Anvendelsen af Regler, hvorefter han og andre for havde laest visse 

 Indskrifter. Man seer af denne Sagens korte Historie, hvor forsigtigt og sam- 

 vittighedsfuldt Selskabets Commission er gaaet frem, og hvor meget Krav altsaa 

 dens Arbeide og Etatsraad Finn Magnusens Forklaring har paa den videnska- 

 belige Verdens Opmaerksomhed og grundige Provelse. 



Vi meddele nu Udtoget af Etatsraadens Bemaerkninger. 



Sverrigs store Chemiker Friherre Berzelius's Afhandling „Om Runamo 

 och dess inskrift" blev oplaest i det Kongl. Vitterhets- Historie- og Antiqvitets 

 Academie i Stockholm den 15de September 1836 og trykt i dets Handlingers 

 14de Deel (1838) S. 361 — 376, med en vedfoiet Afbildning (som Tab. 5) af 

 Indskriften paa Runamo og den Deel af Trapgangen, hvorpaa den er anbragt, 

 efter en til Videnskabernes Selskabs Beskrivelse bestemt Kobbertavle, hvorpaa 

 de naturlige Ridser kun svagt angives, dog i en meget formindsket Maalestok. 

 Ved Afbildningen har Berzelius ikke fundet sig foranlediget til at gjore den 

 mindste Forandring. Finn Magnusen troer at kunne maerke, af den sidst om- 

 meldte Afhandlings Indhold, at dens beromte Forfatter ikke havde laest Viden- 

 skabernes Selskabs trykte Beretning om Runamo Undersogelsen 1833, forst pu- 

 bliceret i dets naestefter udkomne Program og ligeledes i Orsteds Oversigt over 

 dets Forhandlinger fra 31 Mai 1832 til Aarsdagen 1836; (see Selskabets natur- 

 videnskabelige og mathematiske Afliandlingers 6te Deel 1837 S. LXIII — LXXI), 

 thi da vilde han ikke have tillagt Magnusen Affattelsen af den ovenomtalte kob- 

 berstukne Afbildning af Runamo, om hvilken Berzelius siger: at det, der fore- 



